Alexandre de Beauharnais
Alexandre de Beauharnais | |
---|---|
![]() | |
Narození | 28. května 1760 Fort-de-France |
Úmrtí | 23. července 1794 (ve věku 34 let) Paříž |
Příčina úmrtí | poprava stětím |
Místo pohřbení | Hřbitov Picpus |
Alma mater | Univerzita Heidelberg |
Povolání | politik a voják |
Choť | Joséphine de Beauharnaisová (od 1779)[1][2] |
Partner(ka) | Amálie Zefyrina ze Salm-Kyrburgu |
Děti | Evžen de Beauharnais Hortense de Beauharnaisová[3] |
Rodiče | François de Beauharnais a Marie Anne Henriette Françoise Pyvartová de Chastullé |
Rod | Beauharnaisové |
Příbuzní | Amélie de Beauharnaisová, Joséphine de Beauharnaisová mladší, Auguste de Beauharnais[4], Maximilian de Beauharnais, Eugénie de Beauharnaisová, Théodolinde de Beauharnaisová, Pierre Louis Marie Auguste Denis de Lagarde[4], Fanny Denisová de Kereden de Tobriand[4] a Carolina Clotilde de Beauharnaisová[4] (vnoučata) |
Funkce | poslanec francouzského Národního shromáždění |
Podpis | ![]() |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Alexandre François Marie de Beauharnais, vikomt de Beauharnais (28. května 1760, Fort-de-France, ostrov Martinique – 23. července 1794, Paříž, popraven) byl francouzský voják a politik, krátce předseda Národního shromáždění. Byl prvním manželem Joséphiny, pozdější císařovny Francouzů a manželky Napoleona I.
Život
Alexandre, Vicomte de Beauharnais se vyznamenal během americké války o nezávislost, kde působil ve francouzském expedičním sboru pod velením generála Rochambeau. Od roku 1784 sloužil v jízdním pluku Royal-Champagne a roku 1788 dosáhl hodnosti majora.
Při vypuknutí revoluce se stal za šlechtu poslancem generálních stavů. Byl jedním z prvních šlechticů, kteří v Národním shromáždění přestoupili k třetímu stavu. V první fázi revoluce byl považován za předního politika a v době pokusu o útěk krále Ludvíka XVI. s rodinou byl Alexandre předsedou Národního shromáždění (červen 1791). Krátce poté se vrátil do armády a stal se generálním adjutantem severní armády pod velením generála Custine. V armádě byl úspěšný a 7. září 1792 byl povýšen do hodnosti brigádního generála. Pak roku 1793 převzal již jako divizní generál (povýšen 8. března 1793) vrchní velení rýnské armády (23. května 1793). Z funkce však krátce nato odstoupil, na základě Carnotova dekretu, nařizujícího odchod šlechticů z armády. V důsledku falešného obvinění byl zatčen roku 1794 a revolučním tribunálem byl odsouzen k smrti. Zemřel na popravišti čtyři dny před pádem Robespierovým a tedy i koncem hrůzovlády. Je pohřben v hromadném hrobě na hřbitově Cimetière de Picpus v Paříži.
Ve vězení se smířil se svou ženou, od které žil po soudní rozluce odděleně několik let. Manželkou byla Josephina Tascher de la Pagerie, též rodačka z ostrova Martinique.
Z manželství, které bylo uzavřeno 13. prosince 1779, vzešly dvě děti:
- Evžen de Beauharnais (3. září 1781 – 21. února 1824), dědičný frankfurtský velkovévoda, vévoda z Leuchtenberku, kníže z Eichstättu a italský místokrál, ⚭ 1806 Augusta Bavorská (21. června 1877 – 13. května 1851)
- Hortense de Beauharnais (10. dubna 1783 – 5. října 1837), ⚭ 1802 Ludvík Bonaparte (2. září 1778 – 25. července 1846), holandský král v letech 1806–1810
Reference
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Alexandre de Beauharnais na Wikimedia Commons
- De Beauharnais
- Francouzští válečníci
- Francouzští politici
- Osobnosti Velké francouzské revoluce
- Francouzští generálové
- Francouzi odsouzení k trestu smrti
- Narození v roce 1760
- Narození 28. května
- Úmrtí v roce 1794
- Úmrtí 23. července
- Úmrtí v Paříži
- Lidé popravení gilotinou během Velké francouzské revoluce
- Pohřbení na Hřbitově Picpus