Jan Seidel
Jan Seidel | |
---|---|
Základní informace | |
Narození | 25. prosince 1908 Nymburk ![]() |
Úmrtí | 23. června 1998 (ve věku 89 let), 23. května 1998 (ve věku 89 let) nebo 6. června 1998 (ve věku 89 let) Praha ![]() |
Místo pohřbení | Vinohradský hřbitov |
Žánry | klasická hudba, scénická hudba a opera |
Povolání | hudební skladatel, dirigent a malíř |
Ocenění | národní umělec (1976) Řád republiky Řád práce |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Jan Seidel (25. prosince 1908 Nymburk[1] – 23. června 1998 Praha) byl český hudební skladatel.
Život
[editovat | editovat zdroj]Základy hudebního vzdělání získal v rodině. Vedle studia na reálce v Nymburce se učil hře na varhany u místního varhaníka A. Hoffmanna. Vystudoval inženýrské stavitelství a architekturu na Českém vysokém učení technickém v Praze a krátce studoval i malbu a výtvarné umění na Akademii výtvarných umění u Vratislava Nechleby. V letech 1936–1938 učil na pražském reálném gymnáziu a vedle toho studoval skladbu u Aloise Háby na Pražské konzervatoři a soukromě u Josefa Bohuslava Foerstra.
Jako skladatel scénické hudby a dirigent působil od roku 1936 v Pražském dětském divadle Míly Mellanové a dále spolupracoval s Novým divadlem, divadlem D 34 a s Československým rozhlasem. Spolu s architektem Zdeňkem Pešánkem pracoval na Multimediálních kinetických kreacích.
V letech 1938–1945 byl uměleckým poradcem a režisérem gramofonové firmy Esta. Po vzniku Gramofonových závodů Supraphon v roce 1945, se stal jejich uměleckým ředitelem. V roce 1958 byl jmenován šéfem opery Národního divadla a v letech 1967–1975 byl hlavním dramaturgem opery. V závěru své profesní kariéry působil v Československém rozhlase Praha. Po roce 1989 se stáhl do soukromí.
Zemřel roku 1998 v Praze. Byl pohřben na Vinohradském hřbitově.
Dílo (výběr)
[editovat | editovat zdroj]Od mládí byl levicově orientovaný, což se projevovalo nejen v množství funkcí v různých svazech, ale i v jeho tvorbě. Byl autorem mnoha politicky angažovaných skladeb a masových písní. Mimo jiné zkomponoval pochodovou píseň „Kupředu, zpátky ni krok“, která se stala znělkou zpráv Československého rozhlasu. Za svoji práci a angažovanost obdržel nejvyšší státní vyznamenání: Státní cenu Klementa Gottwalda (1951), Řád práce (1959) i tituly zasloužilého umělce (1973), národního umělce (1976) a Řád republiky (1978)[2].
Vedle toho však skládal i symfonická díla, kantáty, sbory, opery, instrumentální koncerty, komorní hudbu, scénickou hudbu a hudbu pro film. Za filmovou hudbu k filmu Karla Steklého Tam, kde hnízdí čápi získal cenu za hudbu na XIV. festivalu československého filmu Brno.
Významným dílem byly dvě sbírky po tisíci národních písní, které upravil, harmonizoval a vydal ve svazcích: Národ v písni v roce 1940 a Zpěvy domova v roce 1945. Předmluvu k nim napsal hudební skladatel Vítězslav Novák. Prvního souborného vydání se v jeho výběru a harmonizaci dočkaly i české koledy ve sbírce Zpěvy betlémské (1941).
Orchestrální skladby
[editovat | editovat zdroj]- 1. symfonie „Prolog“ (1943)
- Májová předehra (1952)
- Koncert pro hoboj a orchestr (1953)
- 2. koncert pro hoboj a orchestr (1959)
Komorní skladby
[editovat | editovat zdroj]- Sonáta pro housle a klavír (1950)
- 1. smyčcový kvartet G-dur (1930
- 2. smyčcový kvartet „Staré ženy“ (čtvrttónový s básní Františka Halase, 1940)
- 3. smyčcový kvartet „Chrysantémy“ (1943)
- 4. smyčcový kvartet e-moll (1944)
- Dechový kvintet (1941)
- Concertino pro pět dechových nástrojů (1947)
Kantáty
[editovat | editovat zdroj]- Výzva k boji (na text dopisu Jana Žižky Domažlickým, 1946)
- Odkaz Julia Fučíka (1948)
- Vzkaz živým (text František Halas, 1953)
Oper
[editovat | editovat zdroj]- Tonka Šibenice (podle povídky Egona Erwina Kische 1964)
Filmová hudba
[editovat | editovat zdroj]- Pan Vok odchází (1979)
- Skandál v Gri-Gri baru (1978)
- Všichni proti všem (1977)
- Tam, kde hnízdí čápi (1975)
- Za volantem nepřítel (1974)
- Přehlídce velím já! (1969)
- Všichni dobří rodáci (1968)
- Žert (1968)
- Úplně vyřízený chlap (1965)
- Strakatí andělé (1964)
- Lucie(1963)
- Mstitel (1959)
- Poslušně hlásím (1957)
- V pátek ráno (1957)
- Dobrý voják Švejk (1956)
- Strakonický dudák (1955)
- Anna proletářka (1952)
- Temno (1950)
- Pan Habětín odchází (1949)
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Matriční záznam o narození a křtu farnost Nymburk
- ↑ prazskyhradarchiv.cz [online]. prazskyhradarchiv.cz [cit. 2012-10-04]. Kapitola položka 719. Dostupné v archivu pořízeném dne 2014-02-22. (pdf, česky)
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- Čeněk Gardavský a kol.: Skladatelé dneška, Panton, Praha, 1961
- Československý hudební slovník osob a institucí II. (M–Ž), 1965, Státní hudební vydavatelství, Praha
- Alena Martínková: Čeští skladatelé současnosti, Praha, 1985
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jan Seidel
- Jan Seidel v Česko-Slovenské filmové databázi
- Skladatelé klasické hudby
- Skladatelé 20. století
- Čeští hudební skladatelé
- Skladatelé mikrotonální hudby
- Českoslovenští národní umělci
- Českoslovenští zasloužilí umělci
- Laureáti Státní ceny Klementa Gottwalda
- Nositelé Řádu práce
- Nositelé Řádu republiky
- Narození v roce 1908
- Úmrtí v roce 1998
- Narození 25. prosince
- Signatáři Anticharty
- Pohřbení na Vinohradském hřbitově