megken
Hungarian
Etymology
From meg- + ken (“to smear”).
Pronunciation
Verb
megken
- (transitive) to smear, grease (something) (to cover by rubbing)
- Imperfective: ken
- Megkentem a tésztát tojássárgájával. ― I brushed the dough with egg yolk.
- (transitive, informal) to bribe (someone)
- Synonym: megveszteget
- 1967, E. M. Forster, chapter VII, in Árpád Göncz, transl., Út Indiába, Budapest: Európa Könyvkiadó, part I (A mecset), page 61; translation of A Passage to India, London: J. M. Dent & Sons Ltd., 1942 [1924]:
- Már negyvenéves is elmúlt, mikor belépett azon a roppant furcsa kapun, a bombayi Viktória pályaudvar kapuján, s miután megkent egy európai jegyellenőrt, elheyezte poggyászát élete első tropikus vonatának fülkéjében.
- [original: He was over forty when he entered that oddest portal, the Victoria Terminus at Bombay, and—having bribed a European ticket inspector—took his luggage into the compartment of his first tropical train.]
- (transitive, dialectal) to beat up, thrash (someone) (to give a severe beating to)
- Synonyms: elver, helybenhagy
Conjugation
conjugation of megken
Click for archaic forms | 1st person sg | 2nd person sg informal |
3rd person sg, 2nd p. sg formal |
1st person pl | 2nd person pl informal |
3rd person pl, 2nd p. pl formal | |||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Indicative mood |
Present | Indef. | megkenek | megkensz | megken | megkenünk | megkentek | megkennek | |
Def. | megkenem | megkened | megkeni | megkenjük | megkenitek | megkenik | |||
2nd-p. o. | megkenlek | ― | |||||||
Past | Indef. | megkentem | megkentél | megkent | megkentünk | megkentetek | megkentek | ||
Def. | megkentem | megkented | megkente | megkentük | megkentétek | megkenték | |||
2nd-p. o. | megkentelek | ― | |||||||
Future | Future is expressed with a present-tense verb with a completion-marking prefix and/or a time adverb, or—more explicitly—with the infinitive plus the conjugated auxiliary verb fog, e.g. meg fog kenni. | ||||||||
Archaic Preterit |
Indef. | megkenék | megkenél | megkene | megkenénk | megkenétek | megkenének | ||
Def. | megkeném | megkenéd | megkené | megkenénk | megkenétek | megkenék | |||
2nd-p. o. | megkenélek | ― | |||||||
Archaic Past | Two additional past tenses: the present and the (current) past forms followed by vala (volt), e.g. megken vala, megkent vala/volt. | ||||||||
Archaic Future |
Indef. | megkenendek | megkenendesz | megkenend | megkenendünk | megkenendetek | megkenendenek | ||
Def. | megkenendem | megkenended | megkenendi | megkenendjük | megkenenditek | megkenendik | |||
2nd-p. o. | megkenendelek | ― | |||||||
Conditional mood |
Present | Indef. | megkennék | megkennél | megkenne | megkennénk | megkennétek | megkennének | |
Def. | megkenném | megkennéd | megkenné | megkennénk (or megkennők) |
megkennétek | megkennék | |||
2nd-p. o. | megkennélek | ― | |||||||
Past | Indicative past forms followed by volna, e.g. megkent volna | ||||||||
Subjunctive mood |
Present | Indef. | megkenjek | megkenj or megkenjél |
megkenjen | megkenjünk | megkenjetek | megkenjenek | |
Def. | megkenjem | megkend or megkenjed |
megkenje | megkenjük | megkenjétek | megkenjék | |||
2nd-p. o. | megkenjelek | ― | |||||||
(Archaic) Past | Indicative past forms followed by légyen, e.g. megkent légyen | ||||||||
Infinitive | megkenni | megkennem | megkenned | megkennie | megkennünk | megkennetek | megkenniük | ||
Other forms |
Verbal noun | Present part. | Past part. | Future part. | Adverbial participle | Causative | |||
megkenés | megkenő | megkent | megkenendő | megkenve (megkenvén) | megkenet | ||||
The archaic passive conjugation had the same -(t)at/-(t)et suffix as the causative, followed by -ik in the 3rd-person singular (and the concomitant changes in conditional and subjunctive mostly in the 1st- and 3rd-person singular like with other traditional -ik verbs). | |||||||||
The prefix can split from the verb stem, e.g. nem ken meg or meg is ken. |
potential conjugation of megken
Click for archaic forms | 1st person sg | 2nd person sg informal |
3rd person sg, 2nd p. sg formal |
1st person pl | 2nd person pl informal |
3rd person pl, 2nd p. pl formal | |||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Indicative mood |
Present | Indef. | megkenhetek | megkenhetsz | megkenhet | megkenhetünk | megkenhettek | megkenhetnek | |
Def. | megkenhetem | megkenheted | megkenheti | megkenhetjük | megkenhetitek | megkenhetik | |||
2nd-p. o. | megkenhetlek | ― | |||||||
Past | Indef. | megkenhettem | megkenhettél | megkenhetett | megkenhettünk | megkenhettetek | megkenhettek | ||
Def. | megkenhettem | megkenhetted | megkenhette | megkenhettük | megkenhettétek | megkenhették | |||
2nd-p. o. | megkenhettelek | ― | |||||||
Archaic Preterit |
Indef. | megkenheték | megkenhetél | megkenhete | megkenheténk | megkenhetétek | megkenhetének | ||
Def. | megkenhetém | megkenhetéd | megkenheté | megkenheténk | megkenhetétek | megkenheték | |||
2nd-p. o. | megkenhetélek | ― | |||||||
Archaic Past | Two additional past tenses: the present and the (current) past forms followed by vala, e.g. megkenhet vala, megkenhetett vala/volt. | ||||||||
Archaic Future |
Indef. | megkenhetendek or megkenandhatok |
megkenhetendesz or megkenandhatsz |
megkenhetend or megkenandhat |
megkenhetendünk or megkenandhatunk |
megkenhetendetek or megkenandhattok |
megkenhetendenek or megkenandhatnak | ||
Def. | megkenhetendem or megkenandhatom |
megkenhetended or megkenandhatod |
megkenhetendi or megkenandhatja |
megkenhetendjük or megkenandhatjuk |
megkenhetenditek or megkenandhatjátok |
megkenhetendik or megkenandhatják | |||
2nd-p. o. | megkenhetendelek or megkenandhatlak |
― | |||||||
Conditional mood |
Present | Indef. | megkenhetnék | megkenhetnél | megkenhetne | megkenhetnénk | megkenhetnétek | megkenhetnének | |
Def. | megkenhetném | megkenhetnéd | megkenhetné | megkenhetnénk (or megkenhetnők) |
megkenhetnétek | megkenhetnék | |||
2nd-p. o. | megkenhetnélek | ― | |||||||
Past | Indicative past forms followed by volna, e.g. megkenhetett volna | ||||||||
Subjunctive mood |
Present | Indef. | megkenhessek | megkenhess or megkenhessél |
megkenhessen | megkenhessünk | megkenhessetek | megkenhessenek | |
Def. | megkenhessem | megkenhesd or megkenhessed |
megkenhesse | megkenhessük | megkenhessétek | megkenhessék | |||
2nd-p. o. | megkenhesselek | ― | |||||||
(Archaic) Past | Indicative past forms followed by légyen, e.g. megkenhetett légyen | ||||||||
Inf. | (megkenhetni) | (megkenhetnem) | (megkenhetned) | (megkenhetnie) | (megkenhetnünk) | (megkenhetnetek) | (megkenhetniük) | ||
Positive adjective | megkenhető | Neg. adj. | megkenhetetlen | Adv. part. | (megkenhetve / megkenhetvén) | ||||
The prefix can split from the verb stem, e.g. nem kenhet meg or meg is kenhet. |
Derived terms
Further reading
- megken in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (“The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language”, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN