allatiivi
Suomi
muokkaaSubstantiivi
muokkaaallatiivi (5)
- (kielitiede) ulkopaikallissija, joka perusmerkityksessään ilmaisee liikettä jonkin päälle, jollekin pinnalle tai jonkin lähelle, ulkotulento
- Allatiivin sijapääte on -lle.
- Poika-sanan allatiivimuoto on ”pojalle” — periytyy isältä pojalle.
Ääntäminen
muokkaa- IPA: /ˈɑlːɑˌt̪iːʋi/, [ˈɑlːɑˌt̪iːʋi]
- tavutus: al‧la‧tii‧vi
Taivutus
muokkaaTaivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | allatiivi | allatiivit |
genetiivi | allatiivin | allatiivien (allatiivein) |
partitiivi | allatiivia | allatiiveja |
akkusatiivi | allatiivi; allatiivin |
allatiivit |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | allatiivissa | allatiiveissa |
elatiivi | allatiivista | allatiiveista |
illatiivi | allatiiviin | allatiiveihin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | allatiivilla | allatiiveilla |
ablatiivi | allatiivilta | allatiiveilta |
allatiivi | allatiiville | allatiiveille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | allatiivina | allatiiveina |
translatiivi | allatiiviksi | allatiiveiksi |
abessiivi | allatiivitta | allatiiveitta |
instruktiivi | - | allatiivein |
komitatiivi | - | allatiiveine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | allatiivi- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
- |
Käännökset
muokkaa1. ulkotulento, ulkoinen paikallissija
|
|
Liittyvät sanat
muokkaaAiheesta muualla
muokkaaViro
muokkaaSubstantiivi
muokkaaallatiivi
- (taivutusmuoto) yksikön genetiivimuoto sanasta allatiiv