kummallisuus
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]kummallisuus (40)
- se, että on kummallinen
Ääntäminen
[muokkaa]- IPA: /ˈkumːɑlˌlisuːs/
- tavutus: kum‧mal‧li‧suus
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | kummallisuus | kummallisuudet |
genetiivi | kummallisuuden | kummallisuuksien |
partitiivi | kummallisuutta | kummallisuuksia |
akkusatiivi | kummallisuus; kummallisuuden |
kummallisuudet |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | kummallisuudessa | kummallisuuksissa |
elatiivi | kummallisuudesta | kummallisuuksista |
illatiivi | kummallisuuteen | kummallisuuksiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | kummallisuudella | kummallisuuksilla |
ablatiivi | kummallisuudelta | kummallisuuksilta |
allatiivi | kummallisuudelle | kummallisuuksille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | kummallisuutena | kummallisuuksina |
translatiivi | kummallisuudeksi | kummallisuuksiksi |
abessiivi | kummallisuudetta | kummallisuuksitta |
instruktiivi | - | kummallisuuksin |
komitatiivi | - | kummallisuuksine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | - | |
heikko vartalo | kummallisuude- | |
vahva vartalo | kummallisuute- | |
konsonantti- vartalo |
kummallisuut- |
Etymologia
[muokkaa]sanan kummallinen vartalosta kummallis- ja suffiksista -uus
Käännökset
[muokkaa]1. se, että on kummallinen
|
Liittyvät sanat
[muokkaa]Aiheesta muualla
[muokkaa]- kummallisuus Kielitoimiston sanakirjassa