Kósa György
Kósa György (Budapest, 1897. április 24. – Budapest, 1984. augusztus 16.)[1] magyar zeneszerző, zongoraművész.
Kósa György | |
![]() | |
Életrajzi adatok | |
Született | 1897. április 24. Budapest |
Elhunyt | 1984. augusztus 16. (87 évesen) Budapest |
Sírhely | Farkasréti temető |
Iskolái | Országos Magyar Királyi Zeneakadémia (1905–1916) |
Pályafutás | |
Műfajok | opera |
Hangszer | zongora |
Díjak |
|
Tevékenység | zeneszerző |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Kósa György témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Élete, munkássága
szerkesztésKósa Vilmos ügyvéd és Windt Olga (1868–1930)[2] fia. Édesanyja fontosnak tartotta fia zenei neveltetését, ezért már gyerekként elkezdhette zenei tanulmányait. Zongoratanárnője hétéves korában bemutatta Bartók Bélának, aki azonnal felfigyelt tehetségére. 1905-től 1916-ig a Zeneakadémián tanult, ahol zeneszerzés-tanára Siklós Albert, Herzfeld Viktor és Kodály Zoltán, zongoratanára Bartók Béla és Dohnányi Ernő volt. Első művét, a Boszorkánytánc című scherzót 1915-ben mutatták be. Diplomája megszerzése után, 1916-ban a budapesti Operaház korrepetitora lett, ahol részt vett Bartók Fából faragott királyfi című táncjátéka bemutatójának előmunkálataiban. 1917-től zongoraművészként hangversenyezett – először Vecsey Ferenc és Koncz János hegedűművészek zongorakísérőjeként, majd szólóban – Magyarországon, Németországban, Ausztriában, Olaszországban és Afrikában. 1920-tól 1920-ig a tripoliszi színház karmestere volt. 1922-ben Dohnányi Ernő mutatta be Hat darab című művét, amit később, 1925-ben Erich Kleiber karmester is előadott a prágai IGNM (Internationale Gesellschaft für Neue Musik) fesztiválon. Az 1920-as években részt vett a Modern Magyar Muzsikusok társaságának megalapításában (Kadosa Pállal, Kelen Hugóval, Szabó Ferenccel és Szelényi Istvánnal). 1927-től 1960-ig a Zeneművészeti Főiskola zongoratanára volt. 1944-ben munkaszolgálatosként Fertőrákosra hurcolták. Távollétében, 1944 végén, feleségét és Jutka nevű kislányát a nyilasok meggyilkolták. Fia, Kósa Gábor szintén zeneszerző és hangszeres művész (ütőhangszerek, zongora, orgona, csembaló), aki testvérével együtt sokat tevékenykedik apja hagyatékának ápolása terén.
Kósa a klasszikus zene széles műfaji területein alkotott: kilenc szimfóniát, nyolc vonósnégyest, nyolc operát, nyolc balettet, huszonöt oratóriumot és kantátát, három misét, számos kamara-, kórus- és szólóhangszeres művet stb. alkotott, de dalai is művészetének fontos vonulatát jelentik.
Magánélete
szerkesztésElső felesége Molnár Mária (1899–1944) szobrász-grafikus volt, akivel 1921. október 8-án Budapest I. kerületében kötött házasságot.[3] Második felesége egykori tanítványa, Ferch Stella volt, akitől két fia (Márton és Gábor) született. 1955-ben elhunyt második felesége. Harmadszor is megnősült, s nőül vette Kepes Annát.
Díjai, elismerései
szerkesztés- Erkel Ferenc-díj (1955)
- Érdemes művész (1963)
- Kiváló művész (1972)
Jegyzetek
szerkesztés- ↑ Gyászjelentése (1984). (Hozzáférés: 2020. május 17.)
- ↑ Kósa Vilmosné halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 2435/1930. folyószáma alatt. (Hozzáférés: 2020. május 17.)
- ↑ Házasságkötési bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári házassági akv. 695/1921. folyószáma alatt. (Hozzáférés: 2020. május 17.)
Források
szerkesztés- Szabolcsi Bence – Tóth Aladár: Zenei lexikon II. (G–N). Főszerk. Bartha Dénes. Átd. kiadás. Budapest: Zeneműkiadó. 1965. 369–370. o.
- Magyar Nagylexikon 11. Magyar Nagylexikon Kiadó, Budapest, 2000. 366–367. old. ISBN 963-9257-04-4
- Dalos Anna: Egy ismeretlen életmű – Száz éve született Kósa György (1997. május 1.) Muzsika, 40. évfolyam, 5. szám, 19-21. o.
További információk
szerkesztés- BMC – Kósa György
- Fidelio – Kósa György
- Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar zsidó lexikon. 1929
- Pándi Marianne: Kósa György; Zeneműkiadó, Budapest, 1966 (Mai magyar zeneszerzők)
- Dalos Anna: Kósa György; Mágus, Budapest, 1998 (Magyar zeneszerzők)
- Kósa György, 1897–1984; szerk. Berlász Melinda; Akkord, Budapest, 2003