„OPEC” változatai közötti eltérés
[ellenőrzött változat] | [ellenőrzött változat] |
Nincs szerkesztési összefoglaló |
|||
63. sor: | 63. sor: | ||
== Tagországok és kvóták == |
== Tagországok és kvóták == |
||
{| {{széptáblázat-r}} |
|||
⚫ | |||
{| class="wikitable" |
|||
!Ország (csatlakozás éve) |
|||
⚫ | |||
!Kvóta (2005. június 1.) |
|||
!Termelés (2016.)!!Kapacitás |
|||
|- |
|- |
||
|[[Algéria]] (1969) ||894 ||1,348||1,530 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Angola]] (2007) ||1,900 ||1,769||1,900 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Ecuador]] (1973-92, 2007) ||520||0,548||0,700 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Egyenlítői-Guinea]] (2017) || ||0,227 ||0,300 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Gabon]] (1975–1995, 2016) || ||0,210 ||0,300 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Irán]] (1960) ||4,110||3,990||4,300 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Irak]] (1960) || ||4,451|| 4,500 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Katar]] (1961) ||726 ||1,522 ||1,850 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Kuvait]] (1960) ||2,247||2,923||3,600 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Líbia]] (1962) ||1,500||0,384||1,700 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Nigéria]] (1971) ||2,306||1,999||2,250 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Szaúd-Arábia]] (1960) ||10,099||10,460||12,500 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Egyesült Arab Emírségek]] (1967)||3,106||2,500||2,900 |
|||
|- |
|- |
||
|[[Venezuela]] (1960)||3,223||2,276||2,550 |
|||
|- |
|- |
||
|Összesen||31,420||30,607||40,880 |
|||
|} |
|} |
||
103. sor: | 104. sor: | ||
[[kép:OPEC.svg|bélyegkép|balra|700px|Az OPEC tagjai 2017-ben]] |
[[kép:OPEC.svg|bélyegkép|balra|700px|Az OPEC tagjai 2017-ben]] |
||
{{clear|left}} |
{{clear|left}} |
||
== Olajtermelő országok a Szervezeten kívül == |
== Olajtermelő országok a Szervezeten kívül == |
||
* Európában: [[Norvégia]], [[Oroszország]], [[Egyesült Királyság]] |
* Európában: [[Norvégia]], [[Oroszország]], [[Egyesült Királyság]] |
A lap 2018. január 4., 22:03-kori változata
Kőolaj-exportáló Országok Szervezete (Organization of the Petroleum Exporting Countries) | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Az OPEC tagállamai 2016-ban | |
Alapítva | 1960. szeptember 17., Bagdad, Irak |
Típus | nemzetközi kartell |
Székhely | Bécs, Ausztria |
Tagság | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Nyelvek | angol |
Főtitkár | ![]() |
![]() | |
A Kőolaj-exportáló Országok Szervezete weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Kőolaj-exportáló Országok Szervezete témájú médiaállományokat. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e0/OPEC-building-01.jpg/220px-OPEC-building-01.jpg)
A Kőolaj-exportáló Országok Szervezetének (OPEC, angolul Organization of the Petroleum Exporting Countries) elsődleges célja a tagországok kőolaj-kitermeléssel kapcsolatos politikájának koordinálása.
Jelenlegi tagjai: Algéria, Angola, Gabon, Indonézia, Irán, Irak, Kuvait, Líbia, Nigéria, Katar, Szaúd-Arábia, az Egyesült Arab Emírségek, Venezuela és Ecuador.
A szervezetet 1960-ban alapították, 1965 óta Bécsben van a székhelye. Döntéshozó szerve a tagországok kormányainak képviselőiből álló, évente kétszer ülésező Konferencia.
Története
Az OPEC 12 tagállama között főként arab világbeli és fejlődő országok találhatók. Létrehozásának célja az volt, hogy tagjai, akik a világtermelés mintegy 40%-át adják, hatékonyabban állhassanak ellen az olajpiacokat akkoriban uraló, az árak csökkentésére törekvő (főleg amerikai, brit és holland) világcégek nyomásának. Kezdetben a harmadik világ olajkészletének értékesítésével megbízott, informális lobbicsoportként működött, és tevékenysége arra irányult, hogy a nyugati világcégek hatalmas bevételeiből nagyobb szeletet próbáljon meg kihasítani azáltal, hogy tagjai árkartellbe tömörülnek, illetve igyekezett ellenőrzést gyakorolni a kitermelt mennyiségek felett. Az 1970-es években viszont már kezdte megmutatni erejét.
Az 1973-as olajembargó
Az arab-izraeli konfliktus állandósulása erősítette fel azt a folyamatot, aminek eredményeként az OPEC egyszerű kartellből komoly politikai tényezővé lépett elő. A hatnapos háború után, 1967-ben a szervezet arab tagállamai külön – átfedésekkel – megalapították Olajexportáló Arab Országok Szövetségét (OAPEC), hogy egységes nyomást tudjanak gyakorolni az Izraelt támogató nyugati országokra. Bár nem jelentős olajexportőrök, az OPEC-hez Egyiptom és Szíria is csatlakozott. Az 1973-as jom kippuri háború felélénkítette a szervezet tevékenységét. Véleményük szerint azért tudott Izrael ellenállni Szíria és Egyiptom támadásának, mert a nyugat segélyeket nyújtott neki. Az OAPEC országai ezért 1973-ban olajembargót vezettek be az Egyesült Államok, Nyugat-Európa és Japán ellen. A féléves embargó alatt a nyugati világ először szembesült az olaj (illetve annak hiányának) stratégiai jelentőségével. A krízis csúcsán egy ideig például Amerikában a páros napokon csak a páros számra végződő rendszámú autók tankolhattak, míg a páratlan dátumokon a páratlan rendszámúak.
A háború azonban csak meggyorsította az amúgy is erősödő folyamatokat. Tarthatatlan volt, hogy a nyugat olajfelhasználása évente 5%-kal növekedjen, míg ők közben továbbra is alacsony árat fizessenek a nyersolajért, és közben az inflációval vagy azt meghaladó mértékben emelkedő árakon adjak el termékeket a harmadik világnak. Még az iráni Sah, aki Amerika legfőbb szövetségesének számított a térségben, is kirohant a szerintük igazságtalan állapotok miatt: 1973-ban a New York Timesnak nyilatkozva azt mondta: „Persze, hogy emelkedni fog az olaj ára, de még hogy! Önök [a nyugatiak] felemelték a búza árát, amit eladnak nekünk 300%-kal drágábban, ugyanezt tették a cukorral és a cementtel is... A tőlünk olcsón vásárolt nyersolajból készült termékeket százszor annyiért adják el nekünk... Akkor az úgy igazságos, ha mostantól mi is megemeljük a nyersolaj árát. Mondjuk a tízszeresére.” Az apadó készletek miatt egy részük kénytelen visszafogni a kitermelést, egy részük, mint például Nigéria, a fokozódó szegénységre hivatkozva a kitermelés növelésével próbál meg nagyobb profithoz jutni. Míg a 70-es években az OPEC ármeghatározó szerepet töltött be a világpiacon, és a világ kőolajexportjának 80-90%-át adták a tagországok, addigra, például Norvégia, Nagy-Britannia és az USA, felismerve és megpróbálva függetlenedni az OPEC-től, megkezdte saját kitermelését[vitatott], s idővel a világpiacon is megjelent termékeivel, ezzel is gyengítve az OPEC ármeghatározó szerepét. Az OPEC részesedése azóta kb. 58%-ra csökkent 1995-től folyamatosan csökkenő tendenciát mutat.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/OPEC-flag.gif/220px-OPEC-flag.gif)
Működése
Az OPEC tagállamai birtokolják a Föld olajtartalékainak mintegy kétharmadát, és ők adják a világtermelés 40%-át és az export felét.
Az OPEC működésének köszönhetően a tagországok kétségkívül jelentősen több bevételre tesznek szert az olajból, mint korábban. Az amerikai szövetségi Energia Információs Hivatal szerint az OPEC országok 2004-ben 338 milliárd dollárért adtak el olajat, ami 42%-os emelkedés 2003-hoz képest. Még szembetűnőbb az emelkedés az olajválság előtti, 1972-es 23 milliárdos, és az 1974-es, az embargó utáni 140 milliárdos éves bevétel között. (Danile Yergin: The Prize, 1991)
Tagországok és kvóták
Ország (csatlakozás éve) | Kvóta (2005. június 1.) | Termelés (2016.) | Kapacitás |
---|---|---|---|
Algéria (1969) | 894 | 1,348 | 1,530 |
Angola (2007) | 1,900 | 1,769 | 1,900 |
Ecuador (1973-92, 2007) | 520 | 0,548 | 0,700 |
Egyenlítői-Guinea (2017) | 0,227 | 0,300 | |
Gabon (1975–1995, 2016) | 0,210 | 0,300 | |
Irán (1960) | 4,110 | 3,990 | 4,300 |
Irak (1960) | 4,451 | 4,500 | |
Katar (1961) | 726 | 1,522 | 1,850 |
Kuvait (1960) | 2,247 | 2,923 | 3,600 |
Líbia (1962) | 1,500 | 0,384 | 1,700 |
Nigéria (1971) | 2,306 | 1,999 | 2,250 |
Szaúd-Arábia (1960) | 10,099 | 10,460 | 12,500 |
Egyesült Arab Emírségek (1967) | 3,106 | 2,500 | 2,900 |
Venezuela (1960) | 3,223 | 2,276 | 2,550 |
Összesen | 31,420 | 30,607 | 40,880 |
Korábban tag volt Indonézia
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/OPEC.svg/700px-OPEC.svg.png)
Olajtermelő országok a Szervezeten kívül
- Európában: Norvégia, Oroszország, Egyesült Királyság
- Észak-Amerikában: Egyesült Államok, Kanada, Mexikó
- Ázsiában: Brunei, Omán, Jemen, Kazahsztán, Azerbajdzsán
- Afrikában: Egyenlítői-Guinea
- Dél-Amerikában: Brazília
- Óceániában: Kelet-Timor, Ausztrália
Források
Külső hivatkozások
Magyarul:
Angol nyelven:
- Az OPEC honlapja
- History of OPEC upenn.edu