Маша Меріль
Марія-Магдалина Гагаріна, відома як Марія (Маша) Меріль — французька акторка театру і кіно, письменниця, продюсерка. Власниця продюсерської компанії «Machafilm».
Маша Меріль | |
---|---|
![]() | |
Ім'я при народженні | рос. Мария-Магдалина Владимировна Гагарина угор. Marija-Magdalina Vlagyimirovna Gagarina фр. Maria-Magdalena Vladimirovna Gagarina |
Псевдо | Macha Méril |
Народилася | 3 вересня 1940[1][2][…] (84 роки) Рабат, Французьке Марокко |
Країна | ![]() |
Діяльність | кіноакторка, акторка театру, кінопродюсер, письменниця |
Знання мов | французька[4], англійська, італійська і російська |
Роки активності | 1959 — тепер. час |
Титул | принцеса |
Конфесія | православ'я |
Батько | Vladimir Gagarind |
У шлюбі з | Мішель Легран і Gian Vittorio Baldid |
Нагороди | |
IMDb | ID 0617736 |
Життєпис
ред.Народилася 3 вересня 1940 р.у Рабат (Марокко) у родині російського князя Володимира Гагаріна (1888—1946) і українки Марії Бельської.
Навчалася в Сорбонні на філологічному факультеті, в акторській школі Шарля Дюллена, відвідувала курси при акторській студії Л Страсберга в Нью-Йорці (1960—1962).
У 1959 дебютувала у фільмі Жерара Урі «Гаряча рука». Популярність отримала у 1964 р., виконавши головну роль у фільмі Жана-Люка Годара «Заміжня жінка». Через три роки організувала власну продюсерську компанію «Machafilm». В цей час була вагітна від Андрона Кончаловського, але зробила аборт[5].
18 вересня 2014 року у Олександро-Невський собор у Парижі на вулиці Дарю повінчалася з французьким композитором і музикантом Мішелем Леграном. Вінчання провів єпископ Телміський Іов (Геча)[6].
Пізніше одружилася з італійським режисером і продюсером Джаном Вітторіо Бальді. У 43 роки князівна захопилася 33-річним актором Стефаном Фрессом. Вони прожили разом 7 років, і Меріль, за її словами, взяла на себе роль Пігмаліона, зробивши з Фресса справжнього артиста.
У 50 років дебютувала як письменниця. Марія Меріль опублікувала півтора десятка книг — романи, спогади, п'єси. Сьогодні відразу три видавництва запропонували їй повідати історію її стосунків з Мішелем Леграном.
Незмінна учасниця популярної сатиричної радіопередачі «Розумні голови», де беруть участь відомі французькі гострослови.[6]
Фільмографія
ред.Знялася у близько 60 фільмах:
- 1962 — Відпочинок воїна
- 1962 — Гарненька брехуха — Софі
- 1963 — Хто спав на моєму ліжку?
- 1964 — Заміжня жінка
- 1965 — Нафтовий король
- 1967 — Денна красуня — Рене
- 1968 — Не шуткуйте з марсіанами
- 1968 — На зрізаному розі
- 1974 — Китайці у Парижі
- 1975 — Криваво-червоний
- 1975 — Вбивство у нічному поїзді
- 1976 — Китайська рулетка
- 1980 — Ніжні кузіни
- 1981 — Ті чи інші
- 1981 — Вітчим
- 1983 — Смертельна поїздка
- 1985 —Світ жаху Даріо Ардженто
- 1985 — Дітлахи
- 1985 — Королі жартів
- 1985 — Без даху, без закону
- 1986 — Дует для солістки
- 1991 — Гроші
- 1992 — Подвійний зір
- 1995 — Син Гасконі
- 1998 — Дочка солдата ніколи не плаче
- 1999 — Вітер пристрасті [ТВ-серіал] — Б'янка
- 2000 — Круговерть
- 2006 — Мадемуазель Жіжі
- 2009 — Трезор
- 2010 — Двоє з хвилі
- 2012 — Кохання з перешкодами
Громадська позиція
ред.У 2018 підтримала звернення Асоціації режисерів Франції на захист ув'язненого у Росії українського режисера Олега Сенцова[7]
Примітки
ред.- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #1013504283 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ Filmportal.de — 2005.
- ↑ GeneaStar
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ Французская актриса Маша Мериль: «Мы с Андроном занимались любовью, когда другие просматривали... (англ.). Архів оригіналу за 6 серпня 2017. Процитовано 5 серпня 2017.
- ↑ а б Винница.info | Історія кохання Мішеля Леграна — це приклад, що і у 82 можна знайти кохання свого життя!. www.vinnitsa.info. Архів оригіналу за 6 серпня 2017. Процитовано 5 серпня 2017.
- ↑ Appel pour la libération d'Oleg Sentsov. Архів оригіналу за 13 червня 2018. Процитовано 13 червня 2018.