Алфьорова Ірина Іванівна
радянська та російська акторка
Ірина Іванівна Алфьо́рова (рос. Ирина Ивановна Алфёрова; 13 березня 1951, Новосибірськ) — російська акторка, Народна артистка Росії.
Алфьорова Ірина Іванівна | |
![]() |
Цитати
ред.- Антреприза — це завжди союз по любові. Як при польоті у космос, коли люди заряджаються один від одного, і якщо хтось не вписується в команду, то він випадає з загону. Антреприза — це кохання, це насолода, це коли ти приходиш і отримуєш задоволення — від колег, від режисера, від п’єси.
- У сім’ї має бути або два артиста, або жодного.
- У сучасних п’єсах немає нормальної жінки — всі якісь комунальні.
- Для мене краса стала як покарання. Кажуть: дуже красива! А мають на увазі, що немає в ній нічого іншого. А ви спробуйте на сцені бути красивою!
- Жінка створена Богом, щоб її любили; нескінченно терпіти і страждати не можна.
- ... Люди взагалі не змінюються. Часи змінюються, а люди залишаються тими ж. Кожному хочеться кохання, ласки, ніжності ...
- Як і раніше, є жінки слабкі, а є сильні. У принципі, звичайно, хочеться бути слабкою — це природний стан жінки. І кожна справжня жінка це відчуває і розуміє. Якщо у жінки є надійний захист, тоді і з’являється слабкість, м’якість, ніжність — я впевнена, що це саме приголомшливий стан для будь-якої жінки. Але якщо тебе ніхто не прикриває, якщо тобі ніхто не допомагає, то доводиться бути сильною. Адже треба жити і годувати дітей, треба робити справи ... Коли поруч є сила, тоді і з’являється слабкість — і виникає гармонія у відносинах двох.
- ... Коли людина працює, виявляються його найкращі якості.
- Коли я дивлюся на себе в дзеркало, мені здається, що я навіть цікавіше стаю з роками. Тобто мій внутрішній світ стає ніби більш вираженим. Чи то це від мами-тата, чи то я сама в цьому «винна», але мені з сьогоднішньою собою цікавіше...
- ... Мені вистачає мужності володіти ситуацією і приймати цей світ таким, який він є — недосконалим. У мене вже виробилися якісь свої способи переломити ситуацію, коли щось не ладиться.
- Він був багаттям. Він народився, його запалили, і він горів. А навколо нього все грілися. (Про А. Абдулова)
- Просто треба жити на всю котушку. Занурюватися у події кожного дня, прагнути дізнатися якомога більше про все. У тому числі і про себе, взагалі треба будувати себе. І приймати все, що тобі дає життя, з вдячністю. Наприклад, пішов дощ, ти бачиш сіре нічне небо і думаєш: «Боже, який жах!» Але через хвилину береш себе в руки і розумієш, яке це прекрасне почуття — смуток, як це приголомшливо — сумувати під цим сірим перловим небом. Тому що, в принципі, це все одно наше життя, єдине і неповторне. І ми весь час існуємо у різних обставинах. Якщо зараз ти сумуєш від дощу, то потім будеш сильніше радіти сонцю. ... Будь-яким настроєм, будь-якою ситуацією треба насолоджуватися.
- Найстрашніше — це коли ти нічого собою не уявляєш. Навіть ростити дітей зручніше, коли ти зайнятий, коли досягаєш успіхів у професії. Не думаю, що можу дати їм більше, стоячи біля плити.
- ... Таку красу, розум, благородство нечасто зустрінеш. (Про актора В. Тихонова).
Джерела
ред.