Барчук Мирослава Анатоліївна
Миросла́ва Барчу́к (нар. 1968) — українська журналістка та телеведуча, лауреатка премії імені Ґонґадзе.
Барчук Мирослава Анатоліївна | |
![]() | |
![]() | |
![]() |
Цитати
ред.Що ж до самоцензури в хорошому сенсі слова, то я керуюся принципом не нашкодити суспільству і не скандалізувати суспільство.[1] |
…ми зустрілись із Вахтангом Кіпіані й згадали, як у 1990 разом брали участь у Революції на граніті. Я запитала Вахтанга: пам’ятаєш, тоді нам здавалось, що ось-ось, рукою подати, і ми змінимо історію. Чи уявляв ти тоді, що ми будемо бачитися з тобою на тому ж Майдані ще тридцять років? У двадцять років ми й гадки не мали, що дорослішання — тривалий процес, який не перестрибнути. Його можна долати стрибками, але за ці стрибки, я вважаю, ми платимо зависоку ціну. За стрімкий рух до нової цивілізаційної ідентичності, до нового світоглядного поля ми платимо тисячами загиблих на війні.[1] |
Культура — це також форма протесту проти неуцтва людей, які називаються політичною елітою.[1] |
І ось тут я хочу сказати про лукаву мудрість, яка є чи не найефективнішою зброєю в інформаційній війні. «Правда посередині» — це добре прикриття, але в більшості випадків правда там, де правда. |
Примітки
ред.