Олдбой (фільм, 2003): відмінності між версіями
[перевірена версія] | [перевірена версія] |
Немає опису редагування |
мНемає опису редагування |
||
Рядок 23: | Рядок 23: | ||
== Сюжет == |
== Сюжет == |
||
Події у фільмі розпочинаються у [[1988]] році. Бізнесмен О Дай-Су, котрий в день народження своєї дочки по дорозі додому напивається і починає бешкетувати за що |
Події у фільмі розпочинаються у [[1988]] році. Бізнесмен О Дай-Су, котрий в день народження своєї дочки по дорозі додому напивається і починає бешкетувати за що потрапляє у поліційний відділок. З цього відділку його забирає приятель Чжу Хван. Поки Чжу Хван телефонує дружині О Дай-Су, той зникає. Його викрадають та поміщають в імпровізовану тюремну камеру. Камера складалася з кімнати санвузла, з телевізором, і була без вікон. |
||
О Дай-Су проводить в цій камері п'ятнадцять років свого життя, телевізор складає основну частину його дозвілля. Через рік він дізнається з телевізійних новин, що його дружина вбита, а дочка пропала і головним підозрюваним в злочині є він. Від тривалої самотності в ув' |
О Дай-Су проводить в цій камері п'ятнадцять років свого життя, телевізор складає основну частину його дозвілля. Через рік він дізнається з телевізійних новин, що його дружина вбита, а дочка пропала і головним підозрюваним в злочині є він. Від тривалої самотності в ув'язненого розпочинаються галюцинації. Протягом п'ятнадцяти років через маленьке віконце у дверях йому дають одну їжу: смажені пельмені та чай. Час від часу в камеру через вентиляцію подавали [[валіум]]. Будь-які спроби самогубства не допускалися. |
||
Через п'ятнадцять років О Дай-Су опиняється у валізі на даху багатоповерхівки. Він вирішує будь-що знайти свого кривдника і помститися йому. |
Через п'ятнадцять років О Дай-Су опиняється у валізі на даху багатоповерхівки. Він вирішує будь-що знайти свого кривдника і помститися йому. |
Версія за 14:59, 26 квітня 2020
Олдбой![]() | |
---|---|
올드보이 | |
![]() | |
Жанр | психологічний трилер |
Режисер | Пак Чхан Ук |
Продюсер | Лім Сен Єн |
Сценарист | Лім Чхун Хен |
На основі | Old Boyd |
У головних ролях | Чхве Мін Сік Ю Чі Тхе Кан Хе Чон Хі-джен Кан |
Оператор | Жонг-Хун Жонг |
Композитор | Чо Єн Ук |
Дистриб'ютор | Medusa Filmd |
Тривалість | 120 хв. |
Мова | Корейська |
Країна | Південна Корея |
Рік | 2003 |
Кошторис | 4 млн $ |
Касові збори | 15 194 593 $[1], 707 481 $[1], 1 882 334 $[1] і 1 034 164 $[1] |
IMDb | ID 0364569 |
«Олдбо́й» (кор. 올드보이, англ. Oldboy, що значить «Випускник») — кінофільм, південнокорейський психологічний трилер, друга частина «трилогії про помсту» від режисера Пака Чхан Ука. Перший фільм трилогії «Співчуття панові Помста» вийшов у (2002), останній — «Співчуття пані Помста» (2005). В основу сценарію покладено манґу японських авторів Минегісі Нобуаки та Гарона Цутія «Спогади про вбивство». Фільм вийшов у прокат 21 листопада 2003 року. Збори в усьому світі склали 14 272 524 $.
На 18 вересня 2018 року фільм займав 68-у позицію у списку "250 кращих фільмів за версією IMDb.
Сюжет
Події у фільмі розпочинаються у 1988 році. Бізнесмен О Дай-Су, котрий в день народження своєї дочки по дорозі додому напивається і починає бешкетувати за що потрапляє у поліційний відділок. З цього відділку його забирає приятель Чжу Хван. Поки Чжу Хван телефонує дружині О Дай-Су, той зникає. Його викрадають та поміщають в імпровізовану тюремну камеру. Камера складалася з кімнати санвузла, з телевізором, і була без вікон.
О Дай-Су проводить в цій камері п'ятнадцять років свого життя, телевізор складає основну частину його дозвілля. Через рік він дізнається з телевізійних новин, що його дружина вбита, а дочка пропала і головним підозрюваним в злочині є він. Від тривалої самотності в ув'язненого розпочинаються галюцинації. Протягом п'ятнадцяти років через маленьке віконце у дверях йому дають одну їжу: смажені пельмені та чай. Час від часу в камеру через вентиляцію подавали валіум. Будь-які спроби самогубства не допускалися.
Через п'ятнадцять років О Дай-Су опиняється у валізі на даху багатоповерхівки. Він вирішує будь-що знайти свого кривдника і помститися йому.
У ролях
- Чхве Мін Сік — О Де Су
- Ю Чі Тхе — Ли У Чин
- Кан Хе Чон — Ми До
- Хі-джен Кан — Но Чу Хван
- О Даль Су — Чхоль Ун Пак
Цікаві факти
- Англійське слово «Oldboy» буквально перекладається як «однокласники, однокласник».
- Фраза «смійся, і весь світ сміятиметься з тобою; плач — і плакатимеш на самоті» неодноразово звучить у фільмі. Це цитата з поеми «Самотність» американської поетеси Елли Уілкокс.
- У Кореї дійсно їдять живих восьминогів, як і робить головний герой у суші-барі. До речі, їх перед цим зазвичай ріжуть на шматочки.
- Актор Чхой Мін Сік — буддист, і перед поїданням живого восьминоги повинен був помолитися. Було зроблено чотири дубля і, відповідно, з'їдені чотири восьминоги.
- Знаменита сцена бійки з молотком в коридорі в'язниці була знята одним дублем. На підготовку зйомки сцени пішло три дні, і в ній практично не використовується комп'ютерна графіка. На комп'ютері було намальовано лише ніж, що стирчав з спини О Дай-Су.
Нагороди та номінації
Нагороди
- 2005 — Кінофестиваль в Бангкоку
- Найкращий режисер — Пак Чхан Ук
- 2004 — Каннський кінофестиваль
- Гран-прі журі — Пак Чхан Ук
- 2004 — «Великий дзвін» Південної Кореї (головна кінонагорода, південнокорейський «Оскар»)
- найкращий режисер — Пак Чхан Ук
- найкращий актор — Чхой Мин Сик
- найкращий монтаж — Ким Сан Бом
- найкращий музика — Чо Ён Ук
- найкраще світло
Номінації
- 2006 — Премія «Сатурн»
- Найкращий фільм у жанрі екшн/пригоди/трилер
- 2005 — Кінофестиваль в Бангкоку
- Найкращий фільм — Пак Чхан Ук
- 2004 — Каннський кінофестиваль
- 2004 — Премія «European Film Awards»
- Міжнародна нагорода — Пак Чхан Ук
Посилання
- ↑ а б в г Box Office Mojo — 1999.