Едвард Руліковський: відмінності між версіями
[перевірена версія] | [перевірена версія] |
Jbuket (обговорення | внесок) немає посилання на джерело |
м вікіфікація |
||
(Не показані 12 проміжних версій 5 користувачів) | |||
Рядок 21: | Рядок 21: | ||
| примітки = |
| примітки = |
||
}} |
}} |
||
'''Е́двард Леопольд Руліко́вський''' (також '''Руликовський''',<ref>''Яковенко Н.'' Аксаки, правнуки Тамерлана // На переломі. — К.: Україна, 1994 |
'''Е́двард Леопольд Руліко́вський''' (також '''Руликовський''',<ref>''Яковенко Н.'' Аксаки, правнуки Тамерлана // На переломі. — К. : Україна, 1994. — С. 325. — ISBN 5-319-01070-2.</ref> {{lang-pl|Edward Leopold Rulikowski}}; [[1825]], [[Велика Мотовилівка|Мотовилівка]] — †[[21 квітня]] [[1900]]), польський історик і етнограф, уродженець і дослідник Правобережної України. |
||
== Біографія == |
== Біографія == |
||
[[Файл:POL_COA_Boreyko.svg|міні|праворуч|130пкс|герб Борейків]] |
[[Файл:POL_COA_Boreyko.svg|міні|праворуч|130пкс|герб Борейків]] |
||
Едвард Леопольд Руліковський (творчі псевдоніми — Едвард з Порадова, Онуфрій з Порадова) народився 1825 року в селі [[Велика Мотовилівка|Мотовилівці]] [[Васильківський повіт|Васильківського повіту]] в заможній родині місцевого поміщика Юзефа Казімежа Антонія Руліковського з [[Гонятичі (Україна)|Гонятичів]]<ref>[http://www.sejm-wielki.pl/b/2.42.95 Józef Kazimierz Antoni Rulikowski z Honiatycz h. Korab (ID: 2.42.95)] {{ref-pl}}</ref> та його дружини Софії з [[Борейко|Борейків]]. Батько Едварда був [[маршалок шляхти|маршалком]] повітової шляхти та засновником костелу в [[Велика Мотовилівка|Мотовилівці]]. Батько матері — [[Вацлав Борейко (1764-1854)|Вацлав Борейко]] з [[Заболотинці|Кнерутів]] — був рівненським повітовим маршалком, власником маєтку в селі [[Самостріли]].<ref>'' |
Едвард Леопольд Руліковський (творчі псевдоніми — Едвард з Порадова, Онуфрій з Порадова) народився 1825 року в селі [[Велика Мотовилівка|Мотовилівці]] [[Васильківський повіт|Васильківського повіту]] в заможній родині місцевого поміщика Юзефа Казімежа Антонія Руліковського з [[Гонятичі (Україна)|Гонятичів]]<ref>[http://www.sejm-wielki.pl/b/2.42.95 Józef Kazimierz Antoni Rulikowski z Honiatycz h. Korab (ID: 2.42.95)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160207032320/http://www.sejm-wielki.pl/b/2.42.95 |date=7 лютого 2016 }} {{ref-pl}}</ref> та його дружини Софії з [[Борейко|Борейків]]. Батько Едварда був [[маршалок шляхти|маршалком]] повітової шляхти та засновником костелу в [[Велика Мотовилівка|Мотовилівці]]. Батько матері — [[Вацлав Борейко (1764-1854)|Вацлав Борейко]] з [[Заболотинці|Кнерутів]] — був рівненським повітовим маршалком, власником маєтку в селі [[Самостріли]].<ref>''Hornowska M''. Boreyko Wacław z Kneruta // [[Polski Słownik Biograficzny]]. — Kraków: [[Польська академія знань|Polska Akademia Umiejętności]], Skład Główny w Księgarniach Gebethnera i Wolffa, 1936. — T. II/1, zeszyt 1 : Beyzym Jan — Brownsford Marja. — S. 325—326. {{ref-pl}}</ref> Містечко Мотовилівка разом із навколишніми населеними пунктами перебувало у власності родини Руліковських із середини XVIII сторіччя, яка отримала його у спадок від відомого українського роду [[Аксаки|Аксаків]].[[Файл:Велика Мотовилівка костел і склеп Руліковських (3).jpg|альт=Склеп Руликовських, Велика Мотовилівка|ліворуч|міні|Склеп Руликовських після реставрації, Велика Мотовилівка]]Дитинство Едварда минуло поруч з братами [[Вацлав Руліковський|Вацлавом]]<ref>[http://www.sejm-wielki.pl/b/2.944.177 Wacław Cyprian Rulikowski z Honiatycz h. Korab (ID: 2.944.177)] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160216042435/http://www.sejm-wielki.pl/b/2.944.177 |date=16 лютого 2016 }} {{ref-pl}}</ref><ref>{{SgKP|III|138|Horodnica, miasto}} — S. 138—140. {{ref-pl}}</ref> і Антонієм у маєтку дідуся Вацлава Борейка<ref name="SK1">''Konarski S''. Rulikowski Edward Leopold… — S. 71.</ref> (чи Ігнація) в [[Самостріли|Самострілах]]. Отримав спочатку домашню освіту, потім навчався у [[Париж]]і, в [[Колеж де Франс]] та у [[Сорбонна|Сорбонні]]. |
||
⚫ | Після повернення в Україну Едвард досліджує шляхетські архіви. Тоді він перебував під значним впливом своїх старших товаришів [[Міхал Грабовський|Міхала Грабовського]], який заохотив молодого Руліковського до вивчення історії, й [[Констянтин Свідзінський|Костянтина Свідзінського]] — відомого колекціонера та любителя давнини, родича дружини брата Вацлава<ref name="SK1" />. Результатом роботи Едварда стала його монографія «Опис Васильківського повіту з точки зору історії, звичаїв, статистики». Це була перша комплексна краєзнавча праця на південній Київщині та одна з перших в Україні. Вона містить історію цього регіону від часу появи тут земельної власності, хронологію зміни власників, а також безцінний етнографічний і топографічний матеріал. Руліковський увів до наукового обігу багато нових фактів і матеріалів. Зокрема, саме він вперше згадав про князів [[Половці-Рожиновські|Половців-Рожиновських]] і навів письмові джерела, про історію цього роду, описав давні шляхи, що проходили цими землями, висловив багато спостережень щодо природних явищ. Праця Руліковського пересипана колоритними місцевими легендами (одна з них — про виникнення назви [[Біла Церква]]), які автор розглядав як етнографічне джерело із зернами правди. |
||
Дитинство Едварда минуло поруч з братами [[Вацлав Руліковський|Вацлавом]]<ref>[http://www.sejm-wielki.pl/b/2.944.177 Wacław Cyprian Rulikowski z Honiatycz h. Korab (ID: 2.944.177)] {{ref-pl}}</ref><ref>{{SgKP|III|138|Horodnica, miasto}} — S. 138—140. {{ref-pl}}</ref> і Антонієм у маєтку дідуся Вацлава Борейка<ref name="SK1">''Stanisław Konarski''. Rulikowski Edward Leopold… — S. 71.</ref> (чи Ігнація) в [[Самостріли|Самострілах]]. Отримав спочатку домашню освіту, потім навчався у [[Париж]]і, в [[Колеж де Франс]] та у [[Сорбонна|Сорбонні]]. |
|||
⚫ | Після повернення в Україну Едвард досліджує шляхетські архіви. Тоді він перебував під значним впливом своїх старших товаришів [[Міхал Грабовський|Міхала Грабовського]], який заохотив молодого Руліковського до вивчення історії, й [[Констянтин Свідзінський|Костянтина Свідзінського]] — відомого колекціонера та любителя давнини, родича дружини брата Вацлава<ref name="SK1"/>. Результатом роботи Едварда стала його монографія «Опис Васильківського повіту з точки зору історії, звичаїв, статистики». Це була перша комплексна краєзнавча праця на південній Київщині та одна з перших в Україні. Вона містить історію цього регіону від часу появи тут земельної власності, хронологію зміни власників, а також безцінний етнографічний і топографічний матеріал. Руліковський увів до наукового обігу багато нових фактів і матеріалів. Зокрема, саме він вперше згадав про князів Половців-Рожиновських і навів письмові джерела, про історію цього роду, описав давні шляхи, що проходили цими землями, висловив багато спостережень щодо природних явищ. Праця Руліковського пересипана колоритними місцевими легендами (одна з них — про виникнення назви [[Біла Церква]]), які автор розглядав як етнографічне джерело із зернами правди. |
||
Робота Е. Руліковського здобула високу оцінку тогочасних науковців, зокрема [[Бартошевич Юліан|Юліана Бартошевича]] та [[Мачейовський Вацлав|Вацлава Олександра Мачейовського]], схвально відгукнувся про неї [[Йоахім Лелевель]]. Книжку переклали російською мовою. [[Похилевич Лаврентій Іванович|Лаврентій Похилевич]], автор [[Сказання про населені місцевості Київської губернії|«Сказаний о населенных местностях Киевской губернии»]] зазначає: |
Робота Е. Руліковського здобула високу оцінку тогочасних науковців, зокрема [[Бартошевич Юліан|Юліана Бартошевича]] та [[Мачейовський Вацлав|Вацлава Олександра Мачейовського]], схвально відгукнувся про неї [[Йоахім Лелевель]]. Книжку переклали російською мовою. [[Похилевич Лаврентій Іванович|Лаврентій Похилевич]], автор [[Сказання про населені місцевості Київської губернії|«Сказаний о населенных местностях Киевской губернии»]] зазначає: |
||
{{text|“Эдуард Руликовский… известен описанием уезда Васильковского, составленным на польском наречии, из которого мы заимствовали большей частью сведения о прежней судьбе Мотовиловки и некоторых других сел”.}} |
{{text|“Эдуард Руликовский… известен описанием уезда Васильковского, составленным на польском наречии, из которого мы заимствовали большей частью сведения о прежней судьбе Мотовиловки и некоторых других сел”.}} |
||
[[Похилевич Лаврентій Іванович|Похилевич]] у своїх творах часто несправедливо й не зовсім коректно критикує попередника, хоч саме праці Руліковського, а не Похилевича пізніше визнали найкращими краєзнавчими роботами про Київщину XIX століття. |
[[Похилевич Лаврентій Іванович|Похилевич]] у своїх творах часто несправедливо й не зовсім коректно критикує попередника, хоч саме праці Руліковського, а не Похилевича пізніше визнали найкращими краєзнавчими роботами про Київщину XIX століття.[[Файл:Велика Мотовилівка костел і склеп Руліковських (4).jpg|альт=Склеп Руликовських, Велика Мотовилівка|ліворуч|міні|Склеп Руликовських, Велика Мотовилівка]]Брат Едварда Вацлав з 1840 до 1856 року володів маєтком у [[Пашківка (Макарівський район)|Пашківці]] (нині [[Макарівський район|Макарівського району]]), де в маєтку знайшов архів магнатів [[Харленські|Харлінських]], який містив дуже багато цінних відомостей із історії Приірпіння. Саме вони лягли в основу другої фундаментальної книжки Руліковського «Опис повіту Київського», яка вийшла друком уже після його смерті. Збираючи матеріали для цієї книжки, автор п'ять років працював в архівах Львова, Рима та Парижа, де зав'язав контакти із [[Северин Гощинський|Северином Ґощинським]]. |
||
Брат Едварда Вацлав з 1840 до 1856 року володів маєтком у [[Пашківка (Макарівський район)|Пашківці]] (нині [[Макарівський район|Макарівського району]]), де в маєтку знайшов архів магнатів [[Харленські|Харлінських]], який містив дуже багато цінних відомостей із історії Приірпіння. Саме вони лягли в основу другої фундаментальної книжки Руліковського «Опис повіту Київського», яка вийшла друком уже після його смерті. Збираючи матеріали для цієї книжки, автор п'ять років працював в архівах Львова, Рима та Парижа, де зав'язав контакти із [[Северин Гощинський|Северином Ґощинським]]. |
|||
1855 року історик опублікував у «Варшавському щоденнику» життєпис генерал-майора графа [[Стахурський Ян|Яна Стахурського]] — видатного військового діяча Речі Посполитої, який у XVII сторіччі був комендантом Білої Церкви, незабаром вийшла друком ще одна монографія Руліковського, присвячена історії [[Трипілля]] над Дніпром та його околиць. |
1855 року історик опублікував у «Варшавському щоденнику» життєпис генерал-майора графа [[Стахурський Ян|Яна Стахурського]] — видатного військового діяча Речі Посполитої, який у XVII сторіччі був комендантом Білої Церкви, незабаром вийшла друком ще одна монографія Руліковського, присвячена історії [[Трипілля]] над Дніпром та його околиць. |
||
Рядок 51: | Рядок 47: | ||
У рукописі лишилася ще одна книжка — «Історія зовнішня, а також внутрішня Києва у зв'язку з загальною історією краю», що згідно із заповітом автора, зберігається в [[Національна бібліотека імені Оссолінських|Оссолінеумі]] у [[Львів|Львові]]. 1899 року Е. Руліковський передав у дар свою археологічну колекцію створеному в Києві Музеєві старожитностей та мистецтва. |
У рукописі лишилася ще одна книжка — «Історія зовнішня, а також внутрішня Києва у зв'язку з загальною історією краю», що згідно із заповітом автора, зберігається в [[Національна бібліотека імені Оссолінських|Оссолінеумі]] у [[Львів|Львові]]. 1899 року Е. Руліковський передав у дар свою археологічну колекцію створеному в Києві Музеєві старожитностей та мистецтва. |
||
[[Файл:Rulikowski grobnica 01.JPG|міні|Усипальниця Руліковських у с. [[Велика Мотовилівка]] [[Фастівський район|Фастівського району]] [[Київська область|Київської області]]]] |
[[Файл:Rulikowski grobnica 01.JPG|міні|Усипальниця Руліковських у с. [[Велика Мотовилівка]] [[Фастівський район|Фастівського району]] [[Київська область|Київської області]]]] |
||
[[Файл:Залишки маєтку Руліковських, заросли чагарниками, Велика Мотовилівка.jpg|альт=Залишки маєтку Руліковських, що заросли чагарниками, Велика Мотовилівка|ліворуч|міні|Залишки маєтку Руліковських, що заросли чагарниками, Велика Мотовилівка]] |
|||
Останні роки свого життя дослідник провів у Києві. Й. Талько-Хринцевич залишив нам такий опис зовнішності цієї незвичайної людини: ''«Обличчя мав серйозне. Вся постать ніби вийнята з рами старого історичного портрета…»'' Помер Едвард Руліковський 21 квітня 1900 року в [[Велика Солтанівка|Солтанівці]] поблизу Києва. Його поховали у родинній усипальниці у [[Велика Мотовилівка|Мотовилівці]], біля якої знаходиться місцевий будинок культури.<ref name="ЄБ16">''Євген Букет.'' Поляк, що Україну дослідив // [[Культура і життя]]. — К., 2015. — № 45-48. — 25-30 грудня. — С. 16.</ref> |
Останні роки свого життя дослідник провів у Києві. Й. Талько-Хринцевич залишив нам такий опис зовнішності цієї незвичайної людини: ''«Обличчя мав серйозне. Вся постать ніби вийнята з рами старого історичного портрета…»'' Помер Едвард Руліковський 21 квітня 1900 року в [[Велика Солтанівка|Солтанівці]] поблизу Києва. Його поховали у родинній усипальниці у [[Велика Мотовилівка|Мотовилівці]], біля якої знаходиться місцевий будинок культури.<ref name="ЄБ16">''Євген Букет.'' Поляк, що Україну дослідив // [[Культура і життя]]. — К., 2015. — № 45-48. — 25-30 грудня. — С. 16.</ref> |
||
[[Файл:Залишки костелу та склеп Руликовських, Велика Мотовилівка 04.jpg|альт=Залишки костелу, побудованого Руликовськими, Велика Мотовилівка|ліворуч|міні|Залишки костелу, побудованого Руликовськими, Велика Мотовилівка]] |
|||
[[Файл:Pałac w Motowidłówce.jpg|альт=Палац в 1875 році на рисунку Наполеона Орди|ліворуч|міні|Палац в 1875 році на рисунку [[Наполеон Орда|Наполеона Орди]]]] |
|||
Його величезна спадщина, що містила копії архівних та бібліотечних матеріалів, етнографічні колекції та кореспонденцію, зберігалась на початку ХХ сторіччя в [[Сан-Джуліано]] біля [[Піза|Пізи]] в [[Італія|Італії]], де мешкала його племінниця та спадкоємиця, дочка Едмунда Руліковського Ельжбета Бошняцька. Згодом вона передала її до [[Національна бібліотека імені Оссолінських|Оссолінеуму]] у [[Львів|Львові]], де принаймні якась її частина зберігається досі. |
Його величезна спадщина, що містила копії архівних та бібліотечних матеріалів, етнографічні колекції та кореспонденцію, зберігалась на початку ХХ сторіччя в [[Сан-Джуліано]] біля [[Піза|Пізи]] в [[Італія|Італії]], де мешкала його племінниця та спадкоємиця, дочка Едмунда Руліковського Ельжбета Бошняцька. Згодом вона передала її до [[Національна бібліотека імені Оссолінських|Оссолінеуму]] у [[Львів|Львові]], де принаймні якась її частина зберігається досі. |
||
Рядок 70: | Рядок 68: | ||
== Джерела та література == |
== Джерела та література == |
||
* ''Л. А. Дубровіна, В. Я. Фрис.'' [http://history.org.ua/LiberUA/978-966-00-1290-5/978-966-00-1290-5.pdf Руліковський Едвард] // {{ЕІУ|9|360}} |
|||
* ''[[Букет Євген Васильович|Букет Є.]]'' Перший краєзнавець Київщини // [[Слово Просвіти]]. — 2008. — 18-24 вересня. — ч. 38 (467). — С. 7. |
* ''[[Букет Євген Васильович|Букет Є.]]'' Перший краєзнавець Київщини // [[Слово Просвіти]]. — 2008. — 18-24 вересня. — ч. 38 (467). — С. 7. |
||
* ''[[Дубровіна Любов Андріївна|Дубровіна Л. А.]], Фрис В. Я.'' [http://history.org.ua/LiberUA/978-966-00-1290-5/978-966-00-1290-5.pdf Руліковський Едвард] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160709231101/http://history.org.ua/LiberUA/978-966-00-1290-5/978-966-00-1290-5.pdf |date=9 липня 2016 }} // {{ЕІУ|9|360}} |
|||
* {{ЕУ}} |
* {{ЕУ}} |
||
* Руліковський Едвард // Україна в міжнародних відносинах. Енциклопедичний словник-довідник. [https://chtyvo.org.ua/authors/Varvartsev_Mykola/Ukraina_v_mizhnarodnykh_vidnosynakh_Entsyklopedychnyi_slovnyk-dovidnyk_Vypusk_6.pdf Випуск 6. Біографічна частина: Н–Я] / Відп. ред. М. М. Варварцев. — К.: Ін-т історії України НАН України, 2016. — с.165 |
|||
⚫ | |||
⚫ | |||
⚫ | |||
== Посилання == |
== Посилання == |
||
⚫ | |||
{{commonscat|Edward Rulikowski}} |
{{commonscat|Edward Rulikowski}} |
||
* [http://slovoprosvity.org/2008/09/19/1177-old/ Слово Просвіти]. |
* [http://slovoprosvity.org/2008/09/19/1177-old/ Слово Просвіти] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304232054/http://slovoprosvity.org/2008/09/19/1177-old/ |date=4 березня 2016 }}. |
||
* [http://borova.org/?p=2643 http://borova.org]. |
* [http://borova.org/?p=2643 http://borova.org]. |
||
Рядок 86: | Рядок 85: | ||
[[Категорія:Історики]] |
[[Категорія:Історики]] |
||
[[Категорія:Етнографи]] |
[[Категорія:Етнографи]] |
||
[[Категорія:Руліковські|Едвард]] |
|||
[[Категорія:Померли у Васильківському районі]] |
[[Категорія:Померли у Васильківському районі]] |
||
[[Категорія:Поховані у Фастівському районі]] |
[[Категорія:Поховані у Фастівському районі]] |
Поточна версія на 17:03, 25 червня 2024
Едвард Леопольд Руліковський | |
---|---|
![]() | |
Народився | 1825 Мотовилівка, Васильківського повіту |
Помер | 21 квітня 1900 Солтанівка, Васильківського повіту |
Діяльність | історик, археолог |
Alma mater | Колеж де Франс, Сорбонна |
Галузь | історія |
Вчене звання | член Антропологічної комісії Академії наук (1879) |
Відомий завдяки: | першими краєзнавчими працями про Васильківський та Київський повіти |
Рід | Rulikowski familyd |
![]() |
Е́двард Леопольд Руліко́вський (також Руликовський,[1] пол. Edward Leopold Rulikowski; 1825, Мотовилівка — †21 квітня 1900), польський історик і етнограф, уродженець і дослідник Правобережної України.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ea/POL_COA_Boreyko.svg/130px-POL_COA_Boreyko.svg.png)
Едвард Леопольд Руліковський (творчі псевдоніми — Едвард з Порадова, Онуфрій з Порадова) народився 1825 року в селі Мотовилівці Васильківського повіту в заможній родині місцевого поміщика Юзефа Казімежа Антонія Руліковського з Гонятичів[2] та його дружини Софії з Борейків. Батько Едварда був маршалком повітової шляхти та засновником костелу в Мотовилівці. Батько матері — Вацлав Борейко з Кнерутів — був рівненським повітовим маршалком, власником маєтку в селі Самостріли.[3] Містечко Мотовилівка разом із навколишніми населеними пунктами перебувало у власності родини Руліковських із середини XVIII сторіччя, яка отримала його у спадок від відомого українського роду Аксаків.
![Склеп Руликовських, Велика Мотовилівка](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/%D0%92%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D0%9C%D0%BE%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0_%D0%BA%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B5%D0%BB_%D1%96_%D1%81%D0%BA%D0%BB%D0%B5%D0%BF_%D0%A0%D1%83%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D1%85_%283%29.jpg/220px-%D0%92%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D0%9C%D0%BE%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0_%D0%BA%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B5%D0%BB_%D1%96_%D1%81%D0%BA%D0%BB%D0%B5%D0%BF_%D0%A0%D1%83%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D1%85_%283%29.jpg)
Дитинство Едварда минуло поруч з братами Вацлавом[4][5] і Антонієм у маєтку дідуся Вацлава Борейка[6] (чи Ігнація) в Самострілах. Отримав спочатку домашню освіту, потім навчався у Парижі, в Колеж де Франс та у Сорбонні.
Після повернення в Україну Едвард досліджує шляхетські архіви. Тоді він перебував під значним впливом своїх старших товаришів Міхала Грабовського, який заохотив молодого Руліковського до вивчення історії, й Костянтина Свідзінського — відомого колекціонера та любителя давнини, родича дружини брата Вацлава[6]. Результатом роботи Едварда стала його монографія «Опис Васильківського повіту з точки зору історії, звичаїв, статистики». Це була перша комплексна краєзнавча праця на південній Київщині та одна з перших в Україні. Вона містить історію цього регіону від часу появи тут земельної власності, хронологію зміни власників, а також безцінний етнографічний і топографічний матеріал. Руліковський увів до наукового обігу багато нових фактів і матеріалів. Зокрема, саме він вперше згадав про князів Половців-Рожиновських і навів письмові джерела, про історію цього роду, описав давні шляхи, що проходили цими землями, висловив багато спостережень щодо природних явищ. Праця Руліковського пересипана колоритними місцевими легендами (одна з них — про виникнення назви Біла Церква), які автор розглядав як етнографічне джерело із зернами правди.
Робота Е. Руліковського здобула високу оцінку тогочасних науковців, зокрема Юліана Бартошевича та Вацлава Олександра Мачейовського, схвально відгукнувся про неї Йоахім Лелевель. Книжку переклали російською мовою. Лаврентій Похилевич, автор «Сказаний о населенных местностях Киевской губернии» зазначає:
“Эдуард Руликовский… известен описанием уезда Васильковского, составленным на польском наречии, из которого мы заимствовали большей частью сведения о прежней судьбе Мотовиловки и некоторых других сел”.
Похилевич у своїх творах часто несправедливо й не зовсім коректно критикує попередника, хоч саме праці Руліковського, а не Похилевича пізніше визнали найкращими краєзнавчими роботами про Київщину XIX століття.
![Склеп Руликовських, Велика Мотовилівка](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/%D0%92%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D0%9C%D0%BE%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0_%D0%BA%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B5%D0%BB_%D1%96_%D1%81%D0%BA%D0%BB%D0%B5%D0%BF_%D0%A0%D1%83%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D1%85_%284%29.jpg/220px-%D0%92%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D0%9C%D0%BE%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0_%D0%BA%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B5%D0%BB_%D1%96_%D1%81%D0%BA%D0%BB%D0%B5%D0%BF_%D0%A0%D1%83%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D1%85_%284%29.jpg)
Брат Едварда Вацлав з 1840 до 1856 року володів маєтком у Пашківці (нині Макарівського району), де в маєтку знайшов архів магнатів Харлінських, який містив дуже багато цінних відомостей із історії Приірпіння. Саме вони лягли в основу другої фундаментальної книжки Руліковського «Опис повіту Київського», яка вийшла друком уже після його смерті. Збираючи матеріали для цієї книжки, автор п'ять років працював в архівах Львова, Рима та Парижа, де зав'язав контакти із Северином Ґощинським.
1855 року історик опублікував у «Варшавському щоденнику» життєпис генерал-майора графа Яна Стахурського — видатного військового діяча Речі Посполитої, який у XVII сторіччі був комендантом Білої Церкви, незабаром вийшла друком ще одна монографія Руліковського, присвячена історії Трипілля над Дніпром та його околиць.
Фрагмент книжки «Опис повіту Київського» — «Дороги та шляхи на правому березі Дніпра» 1878 року було надруковано у збірнику «Atteneum», наступною в збірці «Квіти та плоди» вийшла праця «Протягом кількох століть», у якій змальовується історія Брацлавщини з XIV до XVIII століття. У «Збірці відомостей, що стосуються антропології краю», що її видавала Антропологічна комісія Академії наук, членом якої вчений став 1879 року, було опубліковано статті «Етнографічні записки з України», «Могила в Геленівці Васильківського повіту на Україні, досліджена в 1879 році», «Кам'яні намистини, знайдені на правому березі басейну Дніпра». Час від часу праці Руліковського публікували в «Хроніці відомостей з краю та закордону» («Слово про батька Мазепи»), «Варшавському щоденнику» («Про Мазепу») та інших виданнях.
Як член Археологічного та Статистичного товариства брав участь у з'їздах російських археологів у Києві 1874 та 1899 років, активно займався проведенням місцевих археологічних досліджень, розкопками курганів. Едвард Руліковський мав у Мотовилівці кам'яний двоповерховий будинок, а також сад, у який звозив «останки старины, чтобы предотвратить их от уничтожения». Він об'їздив усю Київщину, побував у кожному описаному ним населеному пункті.
З 1880 року Едвард Руліковський співпрацював з редакцією «Словника географічного Королівства Польського та інших країв слов'янських», був автором багатьох статей щодо місцевостей в Україні (зокрема, Монастирище,[7] Самостріли[8]) та Білорусі.
Мар'ян Дубецький, видавець книжки «Опис повіту Київського», відзначає, що в «Словнику географічному…» «жодна з земель давньої Речі Посполитої не була так ґрунтовно опрацьована, як ці околиці України, описані Едвардом Руліковським».
До останніх днів науковець не полишав своїх досліджень. Книжка «Опис повіту Київського», — згадував Мар'ян Дубецький, — потрапила до нього «без титульної сторінки, кількох сторінок у кінці й кількох у середині». Видана навіть у такому вигляді через 13 років після смерті автора, вона й сьогодні — безцінне джерело для краєзнавців.
У рукописі лишилася ще одна книжка — «Історія зовнішня, а також внутрішня Києва у зв'язку з загальною історією краю», що згідно із заповітом автора, зберігається в Оссолінеумі у Львові. 1899 року Е. Руліковський передав у дар свою археологічну колекцію створеному в Києві Музеєві старожитностей та мистецтва.
![Залишки маєтку Руліковських, що заросли чагарниками, Велика Мотовилівка](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/%D0%97%D0%B0%D0%BB%D0%B8%D1%88%D0%BA%D0%B8_%D0%BC%D0%B0%D1%94%D1%82%D0%BA%D1%83_%D0%A0%D1%83%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D1%85%2C_%D0%B7%D0%B0%D1%80%D0%BE%D1%81%D0%BB%D0%B8_%D1%87%D0%B0%D0%B3%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D0%B0%D0%BC%D0%B8%2C_%D0%92%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D0%9C%D0%BE%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0.jpg/220px-%D0%97%D0%B0%D0%BB%D0%B8%D1%88%D0%BA%D0%B8_%D0%BC%D0%B0%D1%94%D1%82%D0%BA%D1%83_%D0%A0%D1%83%D0%BB%D1%96%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D1%85%2C_%D0%B7%D0%B0%D1%80%D0%BE%D1%81%D0%BB%D0%B8_%D1%87%D0%B0%D0%B3%D0%B0%D1%80%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D0%B0%D0%BC%D0%B8%2C_%D0%92%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D0%9C%D0%BE%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0.jpg)
Останні роки свого життя дослідник провів у Києві. Й. Талько-Хринцевич залишив нам такий опис зовнішності цієї незвичайної людини: «Обличчя мав серйозне. Вся постать ніби вийнята з рами старого історичного портрета…» Помер Едвард Руліковський 21 квітня 1900 року в Солтанівці поблизу Києва. Його поховали у родинній усипальниці у Мотовилівці, біля якої знаходиться місцевий будинок культури.[9]
![Залишки костелу, побудованого Руликовськими, Велика Мотовилівка](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/%D0%97%D0%B0%D0%BB%D0%B8%D1%88%D0%BA%D0%B8_%D0%BA%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B5%D0%BB%D1%83_%D1%82%D0%B0_%D1%81%D0%BA%D0%BB%D0%B5%D0%BF_%D0%A0%D1%83%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D1%85%2C_%D0%92%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D0%9C%D0%BE%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0_04.jpg/220px-%D0%97%D0%B0%D0%BB%D0%B8%D1%88%D0%BA%D0%B8_%D0%BA%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B5%D0%BB%D1%83_%D1%82%D0%B0_%D1%81%D0%BA%D0%BB%D0%B5%D0%BF_%D0%A0%D1%83%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D1%85%2C_%D0%92%D0%B5%D0%BB%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D0%9C%D0%BE%D1%82%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%BB%D1%96%D0%B2%D0%BA%D0%B0_04.jpg)
![Палац в 1875 році на рисунку Наполеона Орди](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/Pa%C5%82ac_w_Motowid%C5%82%C3%B3wce.jpg/220px-Pa%C5%82ac_w_Motowid%C5%82%C3%B3wce.jpg)
Його величезна спадщина, що містила копії архівних та бібліотечних матеріалів, етнографічні колекції та кореспонденцію, зберігалась на початку ХХ сторіччя в Сан-Джуліано біля Пізи в Італії, де мешкала його племінниця та спадкоємиця, дочка Едмунда Руліковського Ельжбета Бошняцька. Згодом вона передала її до Оссолінеуму у Львові, де принаймні якась її частина зберігається досі.
Найважливіші праці Е. Руліковського:
- «Opis powiatu Wasilkowskiego» (1853),
- «Dawne drogi і szlaki па prawym brzegu Dniepra» («Ateneum» 1878),
- «Zapiski etnograficzne z Ukrainy» (1879),
- «Opis powiatu Kijowskiego» (1913);
- ст. і довідки про міста і села України у вид. «Słownik geograficzny Królewstwa Polskiego i innych krajów slowiańskich» (1880–1904).
20 грудня 2015 у Великій Мотовилівці відбувся вечір-реквієм до 190-річчя з дня народження вченого.[9]
- ↑ Яковенко Н. Аксаки, правнуки Тамерлана // На переломі. — К. : Україна, 1994. — С. 325. — ISBN 5-319-01070-2.
- ↑ Józef Kazimierz Antoni Rulikowski z Honiatycz h. Korab (ID: 2.42.95) [Архівовано 7 лютого 2016 у Wayback Machine.] (пол.)
- ↑ Hornowska M. Boreyko Wacław z Kneruta // Polski Słownik Biograficzny. — Kraków: Polska Akademia Umiejętności, Skład Główny w Księgarniach Gebethnera i Wolffa, 1936. — T. II/1, zeszyt 1 : Beyzym Jan — Brownsford Marja. — S. 325—326. (пол.)
- ↑ Wacław Cyprian Rulikowski z Honiatycz h. Korab (ID: 2.944.177) [Архівовано 16 лютого 2016 у Wayback Machine.] (пол.)
- ↑ Horodnica, miasto // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 138. (пол.) — S. 138—140. (пол.)
- ↑ а б Konarski S. Rulikowski Edward Leopold… — S. 71.
- ↑ Monasterzyska // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1885. — Т. VI. — S. 654. (пол.). — S. 654—658. (пол.)
- ↑ Samostrzały // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1889. — Т. X. — S. 256. (пол.) — S. 256. (пол.)
- ↑ а б Євген Букет. Поляк, що Україну дослідив // Культура і життя. — К., 2015. — № 45-48. — 25-30 грудня. — С. 16.
- Букет Є. Перший краєзнавець Київщини // Слово Просвіти. — 2008. — 18-24 вересня. — ч. 38 (467). — С. 7.
- Дубровіна Л. А., Фрис В. Я. Руліковський Едвард [Архівовано 9 липня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 9 : Прил — С. — С. 360. — ISBN 978-966-00-1290-5.
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
- Руліковський Едвард // Україна в міжнародних відносинах. Енциклопедичний словник-довідник. Випуск 6. Біографічна частина: Н–Я / Відп. ред. М. М. Варварцев. — К.: Ін-т історії України НАН України, 2016. — с.165
- Руліковський Едвард // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1964. — Т. 7, кн. XIII : Літери Риз — Се. — С. 1639. — 1000 екз.
- Konarski S. Rulikowski Edward Leopold // Polski Słownik Biograficzny. — Warszawa — Kraków : Polska Akademja Nauk, 1991. — T. XXXIII/1. — Zeszyt 136. — S. 71–72. (пол.)
- Слово Просвіти [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.].
- http://borova.org.