Лаврін Ратомський: відмінності між версіями
[неперевірена версія] | [неперевірена версія] |
Створена сторінка: {{Othernames|Ратомський}} {{Державний діяч | ім'я = Лаврін Ратомський | оригінальне ім'я = | герб = | підпис герба = | титул = Остерський староста | прапор = Royal banner of the Grand Duchy of Lithuania.svg | періодпочаток = 1566 | періодкінець = 1593 | поп... Мітка: суміш розкладок у тексті |
Немає опису редагування |
||
(Не показані 11 проміжних версій 2 користувачів) | |||
Рядок 10: | Рядок 10: | ||
| періодкінець = 1593 |
| періодкінець = 1593 |
||
| попередник = [[Філон Кміта]] |
| попередник = [[Філон Кміта]] |
||
| наступник = Михайло Ратомський |
| наступник = [[Михайло Ратомський]] |
||
| національність = русин<ref>[https://www.google.com.ua/books/edition/Nap%C5%82yw_szlachty_polskiej_na_Ukrain%C4%99_15/2dq1AAAAIAAJ?hl=uk&gbpv=1&bsq=%22lawryn+ratomski%22&dq=%22lawryn+ratomski%22&printsec=frontcover Napływ szlachty polskiej na Ukrainę, 1569-1648]</ref> |
| національність = [[русин]]<ref>[https://www.google.com.ua/books/edition/Nap%C5%82yw_szlachty_polskiej_na_Ukrain%C4%99_15/2dq1AAAAIAAJ?hl=uk&gbpv=1&bsq=%22lawryn+ratomski%22&dq=%22lawryn+ratomski%22&printsec=frontcover Napływ szlachty polskiej na Ukrainę, 1569-1648]</ref> |
||
| громадянство = |
| громадянство = |
||
| віросповідання = православний<ref>[[Генрик Літвін|Літвін Г.]] [https://archive.org/stream/Znaroduruskogo/Znaroduruskogo_djvu.txt З народу руського. Шляхта Київщини, Волині та Брацлавщини 1569-1649 рр.] / Пер. з польської. — К.: ДУХ І ЛІТЕРА, 2015. — 616 с. ISBN 978-966-378-430-4 </ref> |
| віросповідання = православний<ref>[[Генрик Літвін|Літвін Г.]] [https://archive.org/stream/Znaroduruskogo/Znaroduruskogo_djvu.txt З народу руського. Шляхта Київщини, Волині та Брацлавщини 1569-1649 рр.] / Пер. з польської. — К.: ДУХ І ЛІТЕРА, 2015. — 616 с. ISBN 978-966-378-430-4 </ref> |
||
Рядок 22: | Рядок 22: | ||
| освіта = |
| освіта = |
||
}} |
}} |
||
'''Лаврін Костянтинович Ратомський''' гербу Столобот{{Efn|В німецькому щиті вміщено знак у вигляді перехрещеної подвійної стріли в стовп. В пізніших версіях доповнений заборолом під короною і трьома страусовими перами в нашоломнику.<ref>[[Однороженко Олег Анатолійович|Однороженко О.]] [https://www.academia.edu/41269574/ |
'''Лаврін Костянтинович Ратомський''' гербу Столобот{{Efn|В німецькому щиті вміщено знак у вигляді перехрещеної подвійної стріли в стовп. В пізніших версіях доповнений заборолом під короною і трьома страусовими перами в нашоломнику.<ref>[[Однороженко Олег Анатолійович|Однороженко О.]] [https://www.academia.edu/41269574/Однороженко_О_Українська_родова_геральдика_доби_середньовіччя_та_раннього_модерну_ХІV_ХVІІІ_ст_Дисертація_на_здобуття_наукового_ступеня_доктора_історичних_наук_Київ_2009 Українська родова геральдика доби середньовіччя та раннього модерну (ХІV–ХVІІІ ст.)]</ref>}} ({{н}} перша пол. XVI ст. — {{†}} {{ДС|||1594}}<ref name="boniecki">[[Адам Бонецький|Adam Boniecki]]. [https://dn790000.ca.archive.org/0/items/poczetrodwwwie00boniuoft/poczetrodwwwie00boniuoft.pdf Poczet rodów w Wielkim Księstwie Litewskim w XV i XVI w.]</ref><ref name="slownik">[https://books.google.com.ua/books?id=x_0TAQAAMAAJ&pg=PA670&lpg=PA670&dq=%22lawryn+ratomski%22&source=bl&ots=TPgl_Ilh0b&sig=ACfU3U1ws0mKDecp3OSlbGZ3zVBPUaiQJw&hl=uk&sa=X&ved=2ahUKEwjCgrXa_-qGAxVWIRAIHSDHAFEQ6AF6BAgJEAM#v=onepage&q=%22lawryn%20ratomski%22&f=false Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, t. 7]</ref>) — остерський староста.<ref name="kondratyev">[https://epub.chnpu.edu.ua/jspui/bitstream/123456789/8546/1/Остерське%20староство%20у%20другій%20половині%20ХVI%20%E2%80%93%20на%20початку%20ХVII%20ст..pdf Остерське староство у другій половині ХVI — на початку ХVII ст.: формування системи земельних володінь]</ref> |
||
== Біографія == |
== Біографія == |
||
Народився в родині остерського старости Костянтина Ратомського, який обіймав цю посаду в 1552–1562 рр., та його дружини княгині [[Соломирецькі|Соломирецької]].<ref name="slownik" /> Після смерті батька її обійняв [[Філон Кміта]], який за ратні заслуги отримав «вічне право» на Чорнобиль, а замість нього 20 |
Народився в родині остерського старости [[Костянтин Ратомський|Костянтина Ратомського]], який обіймав цю посаду в 1552–1562 рр., та його дружини княгині [[Соломирецькі|Соломирецької]].<ref name="slownik" /> Після смерті батька її обійняв [[Філон Кміта]], який за ратні заслуги отримав «вічне право» на Чорнобиль, а замість нього 20 березня 1566 р. на неї королівським привілеєм був призначений «дворанин и ротъмистр» Лаврін Ратомський.<ref name="kondratyev" /> |
||
На часи правління Ратомського припала активізація діяльності місцевого боярства, які почали звертатись за старостинськими листами для осадження нових і на підтвердження старих володінь. Новий староста почав активно роздавати їх на численні остерські «пустки» боярам Шульгам, Толкачам, Жукинським, Яцковичам (Рожновським) та іншим. |
На часи правління Ратомського припала активізація діяльності місцевого боярства, які почали звертатись за старостинськими листами для осадження нових і на підтвердження старих володінь. Новий староста почав активно роздавати їх на численні остерські «пустки» боярам Шульгам, Толкачам, Жукинським, Яцковичам (Рожновським) та іншим. |
||
Ситуація на кордоні з Московським царством де знаходилось Остерське староство залишалось напруженим все XVI cт. через те що сусідні Чернігово-Сіверщина та Брянщина після [[Литовсько-московська війна (1500—1503)|литовсько-московської війни 1500—1503 рр.]] перейшли під контроль Москви. Не дивлячись на числені спроби повернути території, вони всі були невдалими. Втім набіги на московські землі стали регулярними, особливо після приходу до влади Лавріна. |
|||
⚫ | В 1580 р. під проводом князя [[Михайло Олександрович Вишневецький|Михайла Вишневецького]] |
||
В цей час Остерський замок став локальним центром колонізації з огляду на великий приплив шляхти та козаків, які в великих кількостях осаджували незаселені терени в тому числі й з московського боку. Через це під кінець XVI ст. московська влада на цих землях була номінальною і часто не розповсюджувалась за межі укріплень, а з новими переселенцями частішали напади: |
|||
⚫ | |||
{{Quote|и в Севере в Черниговском уезде многими землями, переходя за рубеж, завладели и многие волости за пустошили, приходя без пристани воинским обычаем за рубеж бортников и севрюков бьют и грабят, и до смерти побивают, и детеи боярскихъ многих, приезжая на их поместя, грабят.<ref name="kondratyev2">[https://shron1.chtyvo.org.ua/Kondratiev_Ihor/Livoberezhni_starostva_Kyivskoho_voievodstva_Velykoho_kniazivstva_Lytovskoho_ta_Rechi_Pospolytoi_sot.pdf? ЛІВОБЕРЕЖНІ СТАРОСТВА КИЇВСЬКОГО ВОЄВОДСТВА ВЕЛИКОГО КНЯЗІВСТВА ЛИТОВСЬКОГО ТА РЕЧІ ПОСПОЛИТОЇ: СОЦІАЛЬНО-ТЕРИТОРІАЛЬНІ ТРАНСФОРМАЦІЇ XIV — XVII СТ.]</ref>}} |
|||
⚫ | {{oq|pl|Więc Starosta Ostrzycki, k nim swoie Rycerstwo,</br>Przyłączyl ku Książęcem, w iedno towarzystwo,</br>Urodą y dzielnośćią, wielki mąż Ryceski,</br>Starożytnością domu, on Lawryn Ratomski. |
||
Крім місцевого боярства нові маєтності в Остерському старостві отримували та купували шляхтичі-переселенці з Польщі, [[Волинь|Волині]] та Київщини<ref name="kondratyev" /><ref>[https://shron1.chtyvo.org.ua/Kondratiev_Ihor/Polska_kolonizatsiia_livoberezhnykh_starostv_Kyivskoho_voievodstva_u_pershii_polovyni_KhVII_st.pdf? Польська колонізація лівобережних староств Київського воєводства у першій половині ХVII ст.]</ref>, чому новий староста активно сприяв.<ref>[https://www.academia.edu/36421598/%D0%A1%D0%95%D0%A0%D0%95%D0%94%D0%9D%D0%AC%D0%9E%D0%92%D0%86%D0%A7%D0%9D%D0%86_%D0%A2%D0%90_%D0%A0%D0%90%D0%9D%D0%9D%D0%AC%D0%9E%D0%9C%D0%9E%D0%94%D0%95%D0%A0%D0%9D%D0%86_%D0%A1%D0%A2%D0%90%D0%A0%D0%9E%D0%96%D0%98%D0%A2%D0%9D%D0%9E%D0%A1%D0%A2%D0%86_%D0%A6%D0%95%D0%9D%D0%A2%D0%A0%D0%90%D0%9B%D0%AC%D0%9D%D0%9E_%D0%A1%D0%A5%D0%86%D0%94%D0%9D%D0%9E%D0%87_%D0%84%D0%92%D0%A0%D0%9E%D0%9F%D0%98 Середньовічні старожитності Центрально-Східної Європи: Матеріали ХIV Міжнародної студентської наукової конференції (Чернігів, 17–19 квітня 2015 р.)]</ref> |
|||
⚫ | В 1580 р. брав участь в карачевському поході під проводом князя [[Михайло Олександрович Вишневецький|Михайла Вишневецького]] на чернігово-сіверські та брянські землі, які тоді були під владою Москви.<ref>Володимир Голобуцький. [http://litopys.org.ua/holob/hol05.htm Запорозьке козацтво]</ref><ref>[https://shron1.chtyvo.org.ua/Vyrskyi_Dmytro/Vyshnevechchyna_pershi_peremohy_i_pershi_soratnyky_15551595_rr.pdf? Вишневеччина: перші перемоги і перші соратники (1555–1595 рр.)]</ref> В честь чого був згаданий в польськомовній жалобній поемі «[[Epicedion]]»<ref>[https://www.google.com.ua/books/edition/Стефан_Баторий_и_днеп/yUr7AgAAQBAJ?hl=uk&gbpv=1&dq=%22lawryn+ratomski%22&pg=PA207&printsec=frontcover Стефан Баторий и днепровские казаки]</ref> авторства Білецького: |
||
⚫ | |||
⚫ | |||
}} |
}} |
||
В 1593 р. позбавив [[Юрій Рожиновський|Юрія Рожновського]] володінням яке надав його батьку за участь в [[Повстання Косинського|повстанні Косинського]], але водночас взяв його до себе на службу. Пізніше той скориставшись довірою його сина Михайла викраде документи представників згаслого роду Половців-Рожиновських, і фальсифікувавши засвідчувальні листи від імені Лавріна та інших шляхтичів оголосить себе нащадком князівського роду.<ref name="kulakovsky">''Кулаковський П''. [https://shron1.chtyvo.org.ua/Kulakovskyi_Petro/Kantseliariia_Ruskoi_Volynskoi_metryky_1569-1673_rr_Studiia_z_istorii_ukrainskoho_rehionalizmu_v_Rec.pdf? Канцелярія Руської (Волинської) метрики: 1569–1573 рр.: Студії з історії українського регіоналізму в Речі Посполитій.] — Острог; Л., 2002</ref> |
В 1593 р. позбавив [[Юрій Рожиновський|Юрія Рожновського]] володінням яке надав його батьку за участь в [[Повстання Косинського|повстанні Косинського]], але водночас взяв його до себе на службу. Пізніше той скориставшись довірою його сина Михайла викраде документи представників згаслого роду [[Половці-Рожиновські|Половців-Рожиновських]], і фальсифікувавши засвідчувальні листи від імені Лавріна та інших шляхтичів оголосить себе нащадком князівського роду.<ref name="kulakovsky">''Кулаковський П''. [https://shron1.chtyvo.org.ua/Kulakovskyi_Petro/Kantseliariia_Ruskoi_Volynskoi_metryky_1569-1673_rr_Studiia_z_istorii_ukrainskoho_rehionalizmu_v_Rec.pdf? Канцелярія Руської (Волинської) метрики: 1569–1573 рр.: Студії з історії українського регіоналізму в Речі Посполитій.] — Острог; Л., 2002</ref> |
||
3 липня того ж року Лаврін Ратомський за підтримки гетьмана [[Христофор Перун Радзивілл|Криштофа Радзивілла]] отримав королівський привілей згідно |
3 липня того ж року Лаврін Ратомський за підтримки гетьмана [[Христофор Перун Радзивілл|Криштофа Радзивілла]] отримав королівський привілей згідно з яким «староство Острское зо всими того староства приналежностями» переходило його сину Михайлу. Втім 15 травня 1594 р. король вирішив віддати староство своєму дворянинові [[Себастьян Собеський|Себастьяну Собеському]], яке мало відійти йому після смерті Лавріна. Але втримати його той не зміг, і врешті воно повернулось назад до Михайла який володів ним до своєї смерті в 1626 р. Останній не мав синів, тому на ньому династія остерських старост Ратомських закінчилась.<ref name="kondratyev" /> |
||
Похований в родинному гробівцю в [[Успенський Пречистенський собор (Вільнюс)|Пречистенській церкві]] в [[Вільнюс|Вільні]].<ref name="slownik" /> |
Похований в родинному гробівцю в [[Успенський Пречистенський собор (Вільнюс)|Пречистенській церкві]] в [[Вільнюс|Вільні]].<ref name="slownik" /> |
||
Рядок 45: | Рядок 51: | ||
== Родина == |
== Родина == |
||
Двічі одружений. Перша дружина — Софія Тишкевич; з нею мав сина Михайла. Друга дружина — княгиня Олена Друцька-Горська; з нею мав синів Костянтина й Григорія, а також кілька доньок.<ref name="slownik" /> |
Двічі одружений. Перша дружина — Софія Тишкевич{{Efn|Донька берестейського воєводи [[Юрій Тишкевич-Логойський|Юрія Тишкевича-Логойського]].<ref>[[несецький Каспер|''Niesiecki Kasper.'']] [http://www.polona.pl/item/178471/215/ Korona Polska przy Złotey Wolnosci Starożytnemi Wszystkich Kathedr, Prowincyi y Rycerstwa Kleynotami Heroicznym Męstwem y odwagą, Naywyższemi Honorami a naypierwey Cnotą, Pobożnością y Swiątobliwością Ozdobiona …] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140810213933/http://www.polona.pl/item/178471/215/ |date=2014-08-10 }}'' — T. 4. — Lwów: w drukarni Collegium Lwowskiego Societatis Jesu, 1743. — S. 422. {{ref-pl}}</ref>}}; з нею мав сина [[Михайло Ратомський|Михайла]]. Друга дружина — княгиня Олена Друцька-Горська<ref name="boniecki" />; з нею мав синів Костянтина й Григорія, а також кілька доньок.<ref name="slownik" /> |
||
== Коментарі == |
== Коментарі == |
Версія за 17:08, 11 липня 2024
Лаврін Ратомський | |||
| |||
---|---|---|---|
1566 — 1593 | |||
Попередник: | Філон Кміта | ||
Наступник: | Михайло Ратомський | ||
Національність: | русин[1] | ||
Релігія: | православний[2] | ||
Рід: | Ратомські |
Лаврін Костянтинович Ратомський гербу Столобот[a] (нар. перша пол. XVI ст. — пом. 1594[4][5]) — остерський староста.[6]
Біографія
Народився в родині остерського старости Костянтина Ратомського, який обіймав цю посаду в 1552–1562 рр., та його дружини княгині Соломирецької.[5] Після смерті батька її обійняв Філон Кміта, який за ратні заслуги отримав «вічне право» на Чорнобиль, а замість нього 20 березня 1566 р. на неї королівським привілеєм був призначений «дворанин и ротъмистр» Лаврін Ратомський.[6]
На часи правління Ратомського припала активізація діяльності місцевого боярства, які почали звертатись за старостинськими листами для осадження нових і на підтвердження старих володінь. Новий староста почав активно роздавати їх на численні остерські «пустки» боярам Шульгам, Толкачам, Жукинським, Яцковичам (Рожновським) та іншим.
Ситуація на кордоні з Московським царством де знаходилось Остерське староство залишалось напруженим все XVI cт. через те що сусідні Чернігово-Сіверщина та Брянщина після литовсько-московської війни 1500—1503 рр. перейшли під контроль Москви. Не дивлячись на числені спроби повернути території, вони всі були невдалими. Втім набіги на московські землі стали регулярними, особливо після приходу до влади Лавріна.
В цей час Остерський замок став локальним центром колонізації з огляду на великий приплив шляхти та козаків, які в великих кількостях осаджували незаселені терени в тому числі й з московського боку. Через це під кінець XVI ст. московська влада на цих землях була номінальною і часто не розповсюджувалась за межі укріплень, а з новими переселенцями частішали напади:
и в Севере в Черниговском уезде многими землями, переходя за рубеж, завладели и многие волости за пустошили, приходя без пристани воинским обычаем за рубеж бортников и севрюков бьют и грабят, и до смерти побивают, и детеи боярскихъ многих, приезжая на их поместя, грабят.[7]
Крім місцевого боярства нові маєтності в Остерському старостві отримували та купували шляхтичі-переселенці з Польщі, Волині та Київщини[6][8], чому новий староста активно сприяв.[9]
В 1580 р. брав участь в карачевському поході під проводом князя Михайла Вишневецького на чернігово-сіверські та брянські землі, які тоді були під владою Москви.[10][11] В честь чого був згаданий в польськомовній жалобній поемі «Epicedion»[12] авторства Білецького:
Тож староста остерський зі своїми лицарями,
Він приєднався до князя в одне товариство,
Красою і хоробрістю, величний лицарський муж,
Старовинного роду, він Лаврин Ратомський.Оригінальний текст (пол.)Więc Starosta Ostrzycki, k nim swoie Rycerstwo,
Przyłączyl ku Książęcem, w iedno towarzystwo,
Urodą y dzielnośćią, wielki mąż Ryceski,
Starożytnością domu, on Lawryn Ratomski.
В 1593 р. позбавив Юрія Рожновського володінням яке надав його батьку за участь в повстанні Косинського, але водночас взяв його до себе на службу. Пізніше той скориставшись довірою його сина Михайла викраде документи представників згаслого роду Половців-Рожиновських, і фальсифікувавши засвідчувальні листи від імені Лавріна та інших шляхтичів оголосить себе нащадком князівського роду.[13]
3 липня того ж року Лаврін Ратомський за підтримки гетьмана Криштофа Радзивілла отримав королівський привілей згідно з яким «староство Острское зо всими того староства приналежностями» переходило його сину Михайлу. Втім 15 травня 1594 р. король вирішив віддати староство своєму дворянинові Себастьяну Собеському, яке мало відійти йому після смерті Лавріна. Але втримати його той не зміг, і врешті воно повернулось назад до Михайла який володів ним до своєї смерті в 1626 р. Останній не мав синів, тому на ньому династія остерських старост Ратомських закінчилась.[6]
Похований в родинному гробівцю в Пречистенській церкві в Вільні.[5]
Маєтності
Володів селом Козари на кордоні з Московським царством.[6]
Родина
Двічі одружений. Перша дружина — Софія Тишкевич[b]; з нею мав сина Михайла. Друга дружина — княгиня Олена Друцька-Горська[4]; з нею мав синів Костянтина й Григорія, а також кілька доньок.[5]
Коментарі
- ↑ В німецькому щиті вміщено знак у вигляді перехрещеної подвійної стріли в стовп. В пізніших версіях доповнений заборолом під короною і трьома страусовими перами в нашоломнику.[3]
- ↑ Донька берестейського воєводи Юрія Тишкевича-Логойського.[14]
Примітки
- ↑ Napływ szlachty polskiej na Ukrainę, 1569-1648
- ↑ Літвін Г. З народу руського. Шляхта Київщини, Волині та Брацлавщини 1569-1649 рр. / Пер. з польської. — К.: ДУХ І ЛІТЕРА, 2015. — 616 с. ISBN 978-966-378-430-4
- ↑ Однороженко О. Українська родова геральдика доби середньовіччя та раннього модерну (ХІV–ХVІІІ ст.)
- ↑ а б Adam Boniecki. Poczet rodów w Wielkim Księstwie Litewskim w XV i XVI w.
- ↑ а б в г Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, t. 7
- ↑ а б в г д Остерське староство у другій половині ХVI — на початку ХVII ст.: формування системи земельних володінь
- ↑ ЛІВОБЕРЕЖНІ СТАРОСТВА КИЇВСЬКОГО ВОЄВОДСТВА ВЕЛИКОГО КНЯЗІВСТВА ЛИТОВСЬКОГО ТА РЕЧІ ПОСПОЛИТОЇ: СОЦІАЛЬНО-ТЕРИТОРІАЛЬНІ ТРАНСФОРМАЦІЇ XIV — XVII СТ.
- ↑ Польська колонізація лівобережних староств Київського воєводства у першій половині ХVII ст.
- ↑ Середньовічні старожитності Центрально-Східної Європи: Матеріали ХIV Міжнародної студентської наукової конференції (Чернігів, 17–19 квітня 2015 р.)
- ↑ Володимир Голобуцький. Запорозьке козацтво
- ↑ Вишневеччина: перші перемоги і перші соратники (1555–1595 рр.)
- ↑ Стефан Баторий и днепровские казаки
- ↑ Кулаковський П. Канцелярія Руської (Волинської) метрики: 1569–1573 рр.: Студії з історії українського регіоналізму в Речі Посполитій. — Острог; Л., 2002
- ↑ Niesiecki Kasper. Korona Polska przy Złotey Wolnosci Starożytnemi Wszystkich Kathedr, Prowincyi y Rycerstwa Kleynotami Heroicznym Męstwem y odwagą, Naywyższemi Honorami a naypierwey Cnotą, Pobożnością y Swiątobliwością Ozdobiona … [Архівовано 2014-08-10 у Wayback Machine.] — T. 4. — Lwów: w drukarni Collegium Lwowskiego Societatis Jesu, 1743. — S. 422. (пол.)