Connecticut Open, раніше Pilot Pen Tennis — професійний тенісний турнір. Проводиться щорічно на відкритих хардових кортах Тенісного центру Cullman-Heyman в Нью-Гейвені, Коннектикут, США, напередодні Відкритого чемпіонату США. До 2010 року відбувався чоловічий турнір, з 2011 — тільки жіночий. Від 2009 року має статус турніру прем'єрного рівня з призовим фондом 776 тисяч доларів і турнірною сіткою, розрахованою на 30 учасниць в одиночному розряді і 16 пар.
1948 року вперше організовано Чемпіонат США на твердих кортах серед жінок (англ.US Women's Hard Court Championships), перші три роки проводився в містах Каліфорнії паралельно з чоловічим Чемпіонатом Тихоокеанського узбережжя. Потім турнір часто міняв не лише місто, а й штат, проте, переважно залишався в Каліфорнії. У 1970 році, невдовзі після початку Відкритої ери в тенісі, турнір скасували, а відновили тільки в 1988 року. Тоді він одразу став частиною реформованого WTA-туру в ранзі турніру IV категорії. Перші кілька розіграшів відродженого чемпіонату пройшли на кортах Сан-Антоніо (Техас), після чого, змінивши за короткий строк три місця і піднявшись до рівня II категорії, турнір з 1998 року влаштувався в Нью-Гейвені з новим титульним спонсором, компанією Pilot Corporation.
Чоловічий турнір
Чоловічий професійний турнір Volvo International вперше відбувся 1973 року в Бреттон-Вудз (Нью-Гемпшир). Протягом десяти років від 1975 року турнір проходив у місті Норт-Конвей у тому самому штаті, потім п'ять років у Страттон-Маунтін (Вермонт) і, нарешті, в 1990 році переїхав до Нью-Гейвена, де став частиною реформованого ATP-туру як турнір середньої категорії, ATP Championship Series. Контракт з фірмою Volvo залишався в силі до 1996 року, а потім роль спонсора взяла на себе компанія Pilot. Однак після того, як в 1998 році до Нью-Гейвена перенесли також і жіночий турнір, спонсором якого стала та ж фірма, проведення чоловічого турніру було припинено.
Спільний турнір
2005 року Тенісна асоціація США викупила у Нью-Йорка права на чоловічий тенісний турнір базової категорії ATP International, що проводився там під егідою банку Toronto-Dominion. Турнір перенесли до Нью-Гейвена і сумістили за часом проведення з жіночим турніром, утворивши перший спільний турнір літнього сезону в Північній Америці, який повинен був стати фінальним турніром створеної за рік до того US Open Series перед початком Відкритого чемпіонату США[1]. Спонсором обох турнірів з цього моменту є компанія Pilot.
2009 року внаслідок реформи турнірних сіток обох професійних турів і чоловічий, і жіночий турнір отримали нову категорію, яка приблизно відповідала їхньому попередньому місцю в ієрархії турів.
Після закінчення сезону 2010 року організатори відмовилися від проведення чоловічого турніру, посилаючись на брак фінансування після відходу титульного спонсора. Чоловічий турнір перенесли до Вінстон-Сейлема, а жіночий 2011 року заручився спочатку підтримкою влади міста, а потім - штату.
Переможниці та фіналісти від початку Відкритої ери
Від початку Відкритої ери трьом учасницям турніру вдалося виграти його по чотири рази; це зробили Штеффі Граф, Вінус Вільямс, Кароліна Возняцкі і Ліза Реймонд, при цьому Вільямс і Возняцкі перемагали по чотири рази поспіль. У чоловіків з початку існування турніру по чотири перемоги в ньому здобули також двоє: Джиммі Коннорс (три перемоги в одиночному розряді і одна в парах) і Браян Готфрід (всі чотири рази в парному розряді). 1980 року Коннорс виграв і одиночний, і парний титули.