Шовкуненко Олексій Олексійович
Олексій Олексійович Шовкуненко | ||||
---|---|---|---|---|
Народження | 21 березня 1884 Херсон | |||
Смерть | 12 березня 1974 (89 років) | |||
Київ | ||||
Поховання | Байкове кладовище | |||
Національність | українець | |||
Країна | ![]() | |||
Жанр | портретист, пейзажист | |||
Навчання | Одеське художнє училище, Петербурзька Академія мистецтв | |||
Діяльність | художник | |||
Відомі учні | Васецький Григорій Степанович, Тартаковський Ісак Йосипович, Сильвестров Ростислав Васильович, Сулименко Петро Степанович, Юхно-Гуревич Ганна Меєрівна тощо | |||
Працівник | Одеське художнє училище і Київський державний художній інститут | |||
Нагороди | ||||
| ||||
![]() | ||||
Олексі́й Олексі́йович Шовкуне́нко (9 березня (21 березня за новим стилем) 1884, Херсон — 12 березня 1974, Київ) — український маляр-аквареліст, майстер пейзажу і портрета, педагог.
Народний художник СРСР (4.1.1944). Дійсний член Академії мистецтв СРСР (від 1947 року).
1899 року був відданий у підмайстри в іконописну майстерню в Херсоні. Мистецьку освіту здобув в Одеському художньому училищі (1908) і Петербурзькій академії мистецтв (1917).
Викладач Одеського політехнікуму образотворчих мистецтв (з 1926), Одеського художнього інституту (з 1929) і проф. Київського художнього інституту (1936—1965).
У 1913—1919 роках брав участь у виставках Товариства південноросійських художників.
Помер 12 березня 1974 року. Похований на Байковому кладовищі в Києві (надгробок — бронза, граніт; скульптор О. П. Скобликов, архітектор А. Ф. Ігнащенко; встановлений у 1979 році)[1].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/af/Kherson_Town_hall.jpg/200px-Kherson_Town_hall.jpg)
Серед його учнів — Ісак Тартаковський, Ростислав Сильвестров, Петро Сулименко, Ганна Юхно-Гуревич, Володимир Югай, Михайло Бароянц та інші.
Шовкуненко — автор численних портретів письменників Юрія Яновського, Павла Тичини, Максима Рильського, Івана Ле, Леоніда Первомайського, акторів Марії Литвиненко-Вольгемут, Бели Руденко, Наталії Ужвій у ролі Раневської, архітекторів Євгена Катоніна, Володимира Заболотного, скульпторів Миколи Лисенка, Бориса Яковлева, академіка Олега Богомольця, генерала Сидора Ковпака тощо.
У середині 30-х років портретованими Шовкуненка стають робітники суднобудівного заводу та молдавські колгоспниці. На Одеському суднобудівному заводі художник створює такі картини як «Портрет бригадира ударної бригади ковалів Бєльцова» (1935), «Портрет стахановців-фрезерувальників Рудашевського та Гейдріха» (1935—1936). Особливістю цих портретів, зазначає Ігор Шаров є те, що вони, чи не найперші в українському мистецтві показують робітників у цехах, у трудовій обстановці. Це надає картинам певного напруження, відтворює художній ритм. Художник вдається до складного освітлення, побудувавши колорит на зіставленні теплих, червонувато-жовтих і холодних, сірувато-блакитних тонів.
Найкращим у циклі портретів молдавських колгоспниць є картина «Декіца Фрунзе», сповнена неприхованої національної своєрідності. Автор створив образ жінки-селянки, милуючись її вродою, підкресливши натхненність її обличчя.
Краєвиди України («Повінь. Конча Заспа», «Дуби» (1953), «Дуби на галявині» (1956)), Молдови, Кавказу, Уралу, Кабардино-Балкарії, Башкирії; зокрема індустріальні серії з будов Одеси (1925—1935), «Дніпробуду» (1930—1935, понад 70 аркушів), Луганська та ін.
1937 року за акварелі із серії «Дніпробуд» здобув золоту медаль на паризькій міжнародній виставці «Мистецтво і техніка в сучасному житті».
Відомі також натюрморти Олексія Шовкуненка («Натюрморт з синім глечиком» (1930) та інші).
Ім'ям художника назван Херсонський художній музей, у колекції музею знаходиться 154 роботи художника.
1970 — Державна премія УРСР імені Тараса Шевченка.
- ↑ Київ: Енциклопедичний довідник / за редакцією А. В. Кудрицького. — К. : Головна редакція Української радянської енциклопедії, 1981. — 736 с., іл.
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — ISBN 5-7707-4049-3.
- Мистецтво України : Біографічний довідник. / упоряд.: А. В. Кудрицький, М. Г. Лабінський ; за ред. А. В. Кудрицького. — Київ : «Українська енциклопедія» імені М. П. Бажана, 1997. — С. 700 с. . — ISBN 5-88500-071-9. — С. 656.
- Владич Л. Алексей Алексеевич Шовкуненко. — К. 1960.; М. 1983
- Олексій Шовкуненко. Спогади про художника. — К. 1980.
- Украинский советский энциклопедический словарь, том 3, Киев, главная редакция УСЭ, 1989, стр.675 (рос.)
- О. О. Шовкуненко. Комплект листівок. Київ, Державне видавництво образотворчого мистецтва і музичної літератури, 1957. [Архівовано 28 жовтня 2017 у Wayback Machine.]
- А. А. Шовкуненко. Каталог выставки. Киев, Музей истории Киева, 1999. [Архівовано 16 червня 2020 у Wayback Machine.]
- Шовкуненко Олексій Олексійович // Шевченківська енциклопедія : у 6 т. / Гол. ред. М. Г. Жулинський. — Київ : Ін-т літератури ім. Т. Г. Шевченка, 2015. — Т. 6: Т—Я. — С. 984.
- АЛЕКСЕЙ АЛЕКСЕЕВИЧ ШОВКУНЕНКО (1884—1974) (рос.)
- Музеї України → Херсонський художній музей ім. О. Шовкуненка [Архівовано 10 січня 2015 у Wayback Machine.]
- Народились 21 березня
- Народились 1884
- Померли 12 березня
- Померли 1974
- Поховані на Байковому кладовищі
- Викладачі Одеського художнього училища
- Викладачі НАОМА
- Кавалери ордена Леніна
- Кавалери ордена Трудового Червоного Прапора
- Народні художники СРСР
- Заслужені діячі мистецтв УРСР
- Уродженці Херсона
- Українські художники
- Випускники Одеського художнього училища
- Випускники Петербурзької академії мистецтв
- Дійсні члени Академії мистецтв СРСР
- Люди, на честь яких названо вулиці