Ravenna er en italiensk by i det sydøstligste hjørne af Posletten; 159.400 indbyggere (2011). Som en strategisk vigtig havneby i Romerriget anlagdes Ravenna på øer i en lagune, men i middelalderen sandede havnen til, og byen omgives nu af en frugtbar slette ca. 7 kilometer fra kysten. En kanal har siden 1736 forbundet byen med havnen Porto Corsini, der i dag er en af Adriaterhavets vigtigste havne, især baseret på containertrafik. Øst for Ravenna findes en udstrakt industriel zone med blandt andet en stor petrokemisk industri (kunstgødning, syntetisk gummi m.m.), der er baseret på rige forekomster af naturgas i den tidligere lagune. Især industriens vandforbrug har medført en landsænkning på knap 1 centimeter om året, og Ravennas gamle bycentrum er truet af oversvømmelse. Desuden er grundvandsresurserne i fare på grund af opgravning af sedimenter til landvinding og byggeri.
Ravenna
Central plads i Ravennas bymidte, der er bilfri af hensyn til miljøet
Arkitektur
![](https://media.lex.dk/media/7338/standard_compressed_Ravenna.jpg)
Ravenna. Theoderik den Store lod ca. 520 sit mausoleum opføre i Ravenna. Den nederste etage er tikantet og omslutter et korsformet rum. Den øverste etage er ligeledes tikantet, men cirkelrund indvendig; den har rester af en udvendig søjlegang. Kuplen over bygningen, der har en diameter på 11 m, udgøres af én kalkstensblok fra Istrien. Da Ravenna i 540 blev erobret af den byzantinske general Belisarius, fjernede man Theoderiks jordiske rester og omdannede mausoleet til en kirke.
De oldkristne basilikaer Sant'Apollinare in Classe (indviet i 549) og Sant'Apollinare Nuovo (500-tallet) er bemærkelsesværdige bygninger. Begge er udsmykket med mosaikker ligesom også kuplen i dåbskapellet San Giovanni in Fonte (ca. 458), Galla Placidias mausoleum (ca. 425) og ikke mindst centralkirken San Vitale (indviet i 548); mosaikkerne viser en brydning mellem antik og byzantinsk tradition. Til hovedværkerne hører scenerne med kejser Justinian 1. og kejserinde Theodora i San Vitales kor.
De oldkristne monumenter er optaget på UNESCOs Verdensarvsliste.
Historie
Ravenna blev allerede i 300-tallet bispesæde, og under de germanske invasioner i det vaklende Vestromerske Rige blev den residens for den vestromerske kejser Honorius i 402. I 400-tallets sidste årtier erobredes byen af ostrogoterne for i 540 at blive erobret af den østromerske kejser Justinians tropper. I de følgende 200 år var Ravenna hovedstad i det såkaldte byzantinske eksarkat (statholderskab) med tilhørende byer (pentapolis) og udstrakte landområder. I perioden 400-700 oplevede Ravenna som hovedstad en enestående blomstring, hvad den rige kirkelige, arkitektoniske og kunstneriske arv vidner om. I 751 blev byzantinerne fordrevet af longobarderne, og Ravenna blev snart af deres efterfølgere, frankerne, overdraget til paverne i Rom, der dog ingen reel magt fik over byen.
Fra 1300-tallet styredes Ravenna af lokale signori, var i 1441-1509 under Venezia og kom derefter reelt ind under Kirkestatens styre. Byen var allerede da reduceret til en betydningsløs provinsby, og da den vigtige havn for længst var sandet til, stagnerede udviklingen indtil ind i 1900-tallet.
I de sidste år af 2. Verdenskrig blev betydelige dele af byens gamle bygninger ødelagt ved bombardementer, men den er som kejserlig, tidlig kristen og byzantinsk by stadig enestående i Europa.
Kommentarer
Kommentarer til artiklen bliver synlige for alle. Undlad at skrive følsomme oplysninger, for eksempel sundhedsoplysninger. Fagansvarlig eller redaktør svarer, når de kan.
Du skal være logget ind for at kommentere.