nieleminen
Suomi
[muokkaa]Substantiivi
[muokkaa]nieleminen (38)
- teonnimi verbistä niellä
Taivutus
[muokkaa]Taivutus | ||
---|---|---|
sijamuoto | yksikkö | monikko |
kieliopilliset sijamuodot | ||
nominatiivi | nieleminen | nielemiset |
genetiivi | nielemisen | nielemisten nielemisien |
partitiivi | nielemistä | nielemisiä |
akkusatiivi | nieleminen; nielemisen |
nielemiset |
sisäpaikallissijat | ||
inessiivi | nielemisessä | nielemisissä |
elatiivi | nielemisestä | nielemisistä |
illatiivi | nielemiseen | nielemisiin |
ulkopaikallissijat | ||
adessiivi | nielemisellä | nielemisillä |
ablatiivi | nielemiseltä | nielemisiltä |
allatiivi | nielemiselle | nielemisille |
muut sijamuodot | ||
essiivi | nielemisenä (nielemisnä) |
nielemisinä |
translatiivi | nielemiseksi | nielemisiksi |
abessiivi | nielemisettä | nielemisittä |
instruktiivi | - | nielemisin |
komitatiivi | - | nielemisine- + omistusliite |
vartalot | ||
vokaalivartalo | nielemise- | |
heikko vartalo | - | |
vahva vartalo | - | |
konsonantti- vartalo |
nielemis- |
Aiheesta muualla
[muokkaa]- nieleminen Tieteen termipankissa