Jonas Boreika Chodzka
Jonas Boreika Chodzka | |
---|---|
![]() | |
Chodzkos | |
![]() | |
Herbas "Kosciesza" | |
Gimė | 1777 m. birželio 24 d. Kryvičai, dab. Medilo rajonas |
Mirė | 1851 m. lapkričio 10 d. Minskas Minskas |
Vaikai | Aleksandras Boreika Chodzka, Mykolas Chodzka, Juozapas Chodzka. |
Jonas Boreika Chodzka (lenk. Jan Borejko Chodźko, slapyvardis Jonas iš Svisločės, Vaižgantas, 1777 m. birželio 24 d. Kryvičai, dab. Medilo rajonas – 1851 m. lapkričio 10 d. Minskas) – Lietuvos rašytojas. Rašė lenkų kalba.
Biografija
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Dirbo Vileikos, Ašmenos, Minsko teismuose. 1812 m. Lietuvos laikinosios vyriausybės komisijos narys. Nuo 1822 m. Lietuvos mokyklų vizitatorius. Masonas, Vilniuje 1816 m. su kitais atgaivino ložę „Uolusis lietuvis“, 1818 m. įkūrė ložę „Sokrato mokykla“. Priklausė Šubravcų draugijai. Dalyvavo slaptos „Patriotų draugijos“ (Varšuva) veikloje. 1826-1829 m. rusų valdžios kalintas Sankt Peterburge, 1830-1834 m. gyveno tremtyje Permėje.[1]
Sūnūs - poetai Aleksandras Boreika Chodzka, Mykolas Chodzka, topografas Juozapas Chodzka.
Išgarsėjo 1821 m. išėjusia didaktine apysaka „Kromininkas Jonas iš Svisločės“ (Pan Jan ze Świsłoczy, kramarz wędrujący), kurioje keliaujančio senuko lūpomis doros ir išminties buvo mokomi paprasti sodiečiai. Apysaką vertė Juozapas Rupeika (1789–1854 m.), išleista 1823 m., Kajetonas Aleknavičius (1804–1874 m.), 1860 m. išleido Mikalojus Akelaitis. „Jonas iš Svisločės“ turėjo įtakos lietuvių didaktinės prozos raidai.
Populiari ir kita jo apysaka „Ponia kaštelionienė ir jos kaimynės“ (Pani Kasztelanowa i jej sąsiedztwo). Parašė eiliuotą patriotinės tematikos komediją „Išlaisvinta Lietuva“ (Litwa oswobodzona, išleista ir pastatyta 1812 m. Minske), tragediją „Boleslovas Kreivaburnis“ (Boleslaw Krzywousty, past. 1812 m. Vilniuje), išleido buitinių komedijų, vaizdelių ir apysakaičių rinkinį „Įvairūs raštai“, 12 t. 1837-1842 m.).
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ Jonas Boreika Chodzka. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 81 psl.