George Martin
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/72/Disambig.svg/17px-Disambig.svg.png)
George Martin | |
![]() britský hudobný producent, aranžér, skladateľ a hudobník | |
Narodenie | 3. január 1926 Londýn, Spojené kráľovstvo |
---|---|
Úmrtie | 8. marec 2016 (90 rokov) |
Odkazy | |
Commons | ![]() |
Sir George Henry Martin CBE (* 3. január 1926, Londýn, Spojené kráľovstvo – 8. marec 2016) bol britský hudobný producent, aranžér, skladateľ a hudobník. Bol považovaný za jedného z najvýznamnejších producentov histórie populárnej hudby. Býva označovaný za „piateho Beatle“, spolupracoval na nahrávaní viacerých hitov skupiny The Beatles a nahral aj niektoré klavírne party v ich skladbách.
George Martin nebol producentom len nahrávok skupiny, The Beatles. Mal za sebou úspešné projekty s ďalšími hudobníkmi. Produkoval spolu 30 singlov a 16 albumov, ktoré boli na prvej priečke v Spojenom kráľovstve a 23 singlov a 19 hudobných albumov, ktoré sa dostali na vrchol hitparád Severnej Ameriky.[1]
Ocenenia
[upraviť | upraviť zdroj]- 1964 – Cena akadémie (Oscar) – nominácia za filmovú hudbu k filmu A Hard Day's Night (film)[2]
- 1967 – Cena Grammy – cena za najlepší súčasný album – Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band[3]
- 1967 – Cena Grammy – cena za album roka – Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band[3]
- 1974 – Cena Grammy – cena za aranžmány vokalistov v hlavnej skladbe Bondovky 'Live and Let Die', ktorú nahrali Paul a Linda McCartney so skupinou Wings[3]
- 1977 – BRIT Awards – najlepší britský hudobný producent za posledných 25 rokov[4]
- 1984 – BRIT Awards – Výnimočný prínos pre hudbu[5]
- 1999 – 15. marca bol George Martin uvedený do Rokenrolovej siene slávy[6]
- od marca 2004 George Martin oficiálne vlastní erb na ktorom sú vyobrazení traja chrobáci[7]
- 2006 – v novembri získal čestný doktorát z hudobnej vedy na Leeds Metropolitan University[8]
- 2006 – 14. novembra bol uvedený do UK Music Hall of Fame
- 2008 – v septembri George Martin získal ocenenie James Joyce Award od Literárneho a historického združenia univerzity v Dubline.[9]
Diskografia
[upraviť | upraviť zdroj]- 1964 – Off the Beatle Track
- 1965 – Help!
- 1966 – George Martin Instrumentally Salutes The Beatle Girls
- 1969 – Yellow Submarine (strana 1: The Beatles, strana 2: The George Martin Orchestra)
- 1973 – Live and Let Die (producent skladby Paula McCartneyho a skladateľ hudobných partitúr)
- 1998 – In My Life
- 2001 – Produced by George Martin
- 2003 – The Family Way
Výber z diskografie, ktorú Martin produkoval
[upraviť | upraviť zdroj]George Martin bol producentom drvivej väčšiny nahrávok skupina The Beatles a albumov, ktoré nahral Paul McCartney s manželkou Lindou a skupinou Wings.
- 1960 – Flanders and Swann — At the Drop of a Hat
- 1963 – Joan Sims — Spring Song
- 1963 – Joan Sims — Oh Not Again Ken
- 1964 – Flanders and Swann — At the Drop of Another Hat
- 1965 – Gerry & The Pacemakers — Ferry Cross the Mersey
- 1969 – Edwards Hand — Edwards Hand
- 1970 – Ringo Starr — Sentimental Journey
- 1972 – Paul Winter Consort — Icarus
- 1974 – Stackridge — The Man In The Bowler Hat (v USA a Kanade vydaný ako Pinafore Days)
- 1974 – Mahavishnu Orchestra — Apocalypse
- 1974 – America — Holiday
- 1975 – Jeff Beck — Blow by Blow
- 1975 – America — Hearts
- 1976 – America — Hideaway
- 1976 – Jeff Beck — Wired
- 1977 – Jimmy Webb — El Mirage
- 1977 – America — Harbor
- 1980 – Cheap Trick — All Shook Up
- 1980 – UFO — No Place to Run
- 1981 – Little River Band — Time Exposure
- 1982 – Ultravox — Quartet
- 1982 – Paul McCartney — Tug of War
- 1988 – Andy Leek — Say Something
- 1993 – X Japan/Yoshiki — Eternal Melody
- 1993 – Tommy (Original Cast Recording)
- 1997 – Celine Dion — Let's Talk About Love
- 1998 – George Martin — In My Life
- 2006 – The Beatles — Love
Výber nahrávok, ktoré Martin neprodukoval s The Beatles
[upraviť | upraviť zdroj]- „My Kind of Girl“, Matt Monro (31. júl 1961, #18)
- „My Boomerang Won’t Come Back“, Charlie Drake (17. marec 1962, #21)
- „Tie Me Kangaroo Down, Sport“, Rolf Harris (13. júl 1963, #3)
- „Little Children“, Billy J. Kramer and the Dakotas (13. jún 1964, #7)
- „Bad to Me“, Billy J. Kramer and the Dakotas (27/6/64, #9)
- „Don’t Let the Sun Catch You Crying“ Gerry & The Pacemakers (4/7/64, #4)
- „You’re My World“, Cilla Black (1/8/64, #UK1)
- „How Do You Do It?“, Gerry & The Pacemakers (5/9/64, #9)
- „I Like It“, Gerry & The Pacemakers (7/11/64, #17)
- „Walk Away“, Matt Monro (9/1/65, #23)
- „I’ll Be There“, Gerry & The Pacemakers (30/1/65, #14)
- „Ferry Cross the Mersey“, Gerry & The Pacemakers (20/3/65, #6)
- „Goldfinger“, Shirley Bassey (27/3/65, #8)
- „You'll Never Walk Alone“, Gerry & The Pacemakers (3/7/65, #48)
- „Trains and Boats and Planes“, Billy J. Kramer and the Dakotas (31/7/65, #47)
- „Alfie“, Cilla Black (10/9/66,#UK6 #95)
- „Girl on a Swing“, Gerry & The Pacemakers (22/10/66, #28)
- „Tin Man“, America (9/11/74, #4)
- „Lonely People“, America (8/3/75, #5)
- „Sister Golden Hair“, America (14/6/75, #1)
- „Got to Get You into My Life“, Earth, Wind and Fire (16/9/78, #9)
- „Oh! Darling“, Robin Gibb (7/10/78, #15)
- „Ebony and Ivory“ Paul McCartney & Stevie Wonder (29/3/82 US #1)
- „Say, Say, Say“, Paul McCartney & Michael Jackson (10/12/83, #1)
- „No More Lonely Nights“, Paul McCartney (8/12/84, #6)
- „Candle in the Wind 1997“, Elton John (11/10/97, #1)
- Pure 2003, Hayley Westenra (#1 UK classical charts, #8 UK pop charts)
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ George Martin’s success wma.com/sir - Retrieved: 19 September 2007
- ↑ awardsdatabase.com [online]. . Dostupné online.
- ↑ a b c GRAMMY.com [online]. [Cit. 2007-02-18]. Dostupné online.
- ↑ Brit Awards bbc.co.uk - Retrieved: 21 September 2007
- ↑ The BRIT Awards 1984 [online]. [Cit. 2007-02-18]. Dostupné online. Archivované 2007-02-16 z originálu.
- ↑ Rock and Roll Hall of Fame and Museum [online]. [Cit. 2007-02-18]. Dostupné online.
- ↑ College of Arms [online]. [Cit. 2007-03-16]. Dostupné online. Archivované 2004-08-27 z originálu.
- ↑ Leeds Metropolitan University Winter Graduation 2006 [online]. [Cit. 2007-02-18]. Dostupné online. Archivované 2007-09-27 z originálu.
- ↑ Irish Independent [online]. . Dostupné online.