Скандинавске планине
Скандинавске планине | |
---|---|
Skanderna, Fjällen, Kjølen, Köli, Skandit | |
![]() | |
Географске карактеристике | |
Највиша тачка | Галдепинген |
Ндм. висина | 2.469[1] m |
Координате | 65° С; 14° И / 65° С; 14° И 65° С; 14° И / 65° С; 14° И |
Димензије | |
Дужина | 1.700[2] km |
Ширина | 320[2] km |
Географија | |
Државе | Норвешка, Шведска и Финска |
Скандинавске планине или Сканди (швед. Skanderna, Fjällen или Kölen, фин. Köli, норв. Kjølen) су планински масив који се протеже преко Скандинавског полуострва. Често се погрешно сматра да су Скандинавске планине исто што и Скандинавски каледони, древни планински ланац и орогенеза која покрива приближно исто подручје. Западне стране планина оштро се спуштају у Сјеверно и Норвешко море, формирајући фјордове, док се сјевероисточно постепено окрећу према Финској. На сјеверу оне формирају границу између Норвешке и Шведске,[3] гдје досежу 2.000 м висине у Сјеверном поларнику. Планински ланац само додирује сјеверозападну Финску, али је једва виши од брда на најсјевернијем дијелу код Сјеверног рта (Nordkapp).
Планине нису веома високе, али су на неким мјестима веома стрме; Галдепинген у Јужној Норвешкој највиши је врх у Сјеверној Европи (2.469 м),[4] на шведској страни највиши врх је Кебнекајсе (2.104 м).[5] Највиша тачка у Финској је нагиб Халти (1.324 м), иако се највиши врх овог нагиба налази у Норвешкој.
Комбинација сјеверне локације и влаге из Сјеверног Атлантског океана изазвала је формирање многих ледених поља и глечера. Температура пада са повећањем надморске висине; у Јужној Норвешкој, пермафрост постаје уобичајен на око 1.500 метара надморске висине на западној падини и око 1.200 метара надморске висине на источној падини близу границе са Шведском. У сјеверној Норвешкој трајни мраз постаје уобичајен од око 800 до 900 метара надморске висине на западној падини и око 600 метара надморске висине на источној падини.
Орографија
[уреди | уреди извор]Највиши врхови планинског ланца углавном су концентрисани на једном подручју (средње надморске висине преко 1.000 m[6]) између Ставангера и Трондхејма на југу Норвешке, са бројним врховима преко 1.300 m и неким врховима преко 2.000 m.[7] Око Трондхејмског фјорда врхови се смањују на око 400–500 m, уздижући се поново до висине веће од 1.900 m даље на северу у шведској Лапонији и оближњим пределима Норвешке.[7][А] Јужни део планинског ланца садржи највишу планину Северне Европе, Галдепинген са скоро 2.500 m.[9] Овај део планинског ланца је такође шири и садржи низ висоравни и нежно валовитих површина[7][10] који су домаћин расутих инзелбергова.[10] Висоравни и валовите површине јужних скандинавских планина формирају низ степенастих површина. Геоморфолог Карна Лидмар-Бергстрем и сарадници препознају пет широко распрострањених степенастих површина. На истоку Норвешке неке степенасте површине спајају се у једну површину. Довре и Јотунхејмен уздижу се са највиших степенастих површина.[11] У југозападној Норвешкој висоравни и благо валовите површине снажно су раздвојени фјордима и долинама.[12] Планински ланац је присутан у Шведској од северне Даларне, ка северу; јужно од ове тачке Скандинавске планине леже у потпуности унутар Норвешке.[7] Већини Скандинавских планина недостаје „алпска топографија”,[Б] и, где је присутна, није повезана са висином.[10] Пример за то је расподела циркова у јужној Норвешкој која се може наћи и близу нивоа мора и на 2.000 m. Већина циркова налази се између 1.000 и 1.500 m.[14]
Геологија
[уреди | уреди извор]Скандинавске планине су већином састављене од веома старих стијена насталих прије око 400 милиона година када су Скандинавски каледони потиснути. Огромне планине створене у то вријеме биле су много веће од било чега данас, али су се у потпуности изравнале током 100 милиона година у равну плочу.[15] Ова плоча се задржала од прије око 300 милиона година до прије 50 милиона година када је било више помијерања, а западна страна скандинавске плоче уздигла се тик уз обале Норвешке, док је источна страна према Шведској остала нижа. Читава плоча је била под углом, а западна страна је била много виша од источне, те су зато све ријеке послије тога текле источно.[15]
Галерија
[уреди | уреди извор]-
Галдепинген, највиши врх Скандинавских планина
-
Глитертинд, друга највиша планина у Норвешкој
-
Фалкетинд, планински врх у Јотунхејмен планинској регији
-
Абиско национални парк
Напомене
[уреди | уреди извор]- ^ Две високе области, северно и јужно од Трондхејма, обично се називају „куполама”, али технички нису геолошке куполе.[8]
- ^ Једна топографска класификациона студија је показала да 13,6% површине јужне Норвешке има прави „алпски рељеф”, и да је то углавном концентрисано у фјордском региону југозападне Норвешке и долини Гудбрандсдалена. Око половине подручја „алпског рељефа” карактеришу стрме падине и дубоко продубљене леденичке долине. Другу половину чине обалске планине и глацијалне долине средишњег рељефа.[13]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ „Galdhøpiggen”. Nationalencyklopedin (на језику: шведски). Приступљено 18. 7. 2010.
- ^ а б „fjällkedjan - Uppslagsverk - NE.se”. www.ne.se. Приступљено 19. 2. 2020.
- ^ „Sweden | History, Flag, Map, Population, & Facts”. Encyclopedia Britannica (на језику: енглески). Приступљено 19. 2. 2020.
- ^ „Scandinavian Mountains - Peakbagger.com”. www.peakbagger.com. Приступљено 19. 2. 2020.
- ^ „Scandinavian Mountains - Kebnekaise”. scandinavianmountains.com. Приступљено 19. 2. 2020.
- ^ „The delineation of European mountain areas” (PDF). Mountain Areas in Europe – Final Report. European Commission. стр. 27. Приступљено 4. 11. 2016.
- ^ а б в г Rudberg, Sten (1960). „Geology and Morphology”. Ур.: Somme, Axel. Geography of Norden. стр. 27—40.
- ^ Redfield, T.F.; Osmundsen, P.T. (2013). „The long-term topographic response of a continent adjacent to a hyperextended margin: A case study from Scandinavia”. GSA Bulletin. 125 (1/2): 184—200. Bibcode:2013GSAB..125..184R. doi:10.1130/B30691.1.
- ^ Askheim, Svein (14. 12. 2017). „Den skandinaviske fjellkjede” — преко Store norske leksikon.
- ^ а б в Osmundsen, P.T.; Redfield, T.F.; Hendriks, B.H.W.; Bergh, S.; Hansen, J.-A.; Henderson, I.H.C.; Dehls, J.; Lauknes, T.R.; Larsen, Y.; Anda, E.; Davidsen, B. (2010). „Fault-controlled alpine topography in Norway”. Journal of the Geological Society, London. 167 (1): 83—98. Bibcode:2010JGSoc.167...83O. doi:10.1144/0016-76492009-019.
- ^ Lidmar-Bergström, Karna; Ollier, C.D.; Sulebak, J.R. (2000). „Landforms and uplift history of southern Norway”. Global and Planetary Change. 24 (3): 211—231. Bibcode:2000GPC....24..211L. doi:10.1016/s0921-8181(00)00009-6.
- ^ Corner, Geoffrey (2004). „Scandes Mountains”. Ур.: Seppälä, Matti. The Physical Geography of Fennoscandia. Oxford University Press. стр. 240—254. ISBN 978-0-19-924590-1.
- ^ Etzelmüller, Bernd; Romstad, Bård; Fjellanger, Jakob (2007). „Automatic regional classification of topography in Norway”. Norwegian Journal of Geology. 87: 167—180.
- ^ Hall, Adrian M.; Ebert, Karin; Kleman, Johan; Nesje, Atle; Ottesen, Dag (2013). „Selective glacial erosion on the Norwegian passive margin”. Geology. 41 (12): 1203—1206. Bibcode:2013Geo....41.1203H. doi:10.1130/g34806.1.
- ^ а б „Scandinavian Mountains - Introduction - Climate, Geography, Geology, History”. scandinavianmountains.com. Приступљено 19. 2. 2020.
Литература
[уреди | уреди извор]- Domeier, Mathew (2016). „A plate tectonic scenario for the Iapetus and Rheic oceans”. Gondwana Research. 36: 275—295. Bibcode:2016GondR..36..275D. ISSN 1342-937X. doi:10.1016/j.gr.2015.08.003.
- Torsvik, Trond; Smethurst, M.; Meert, J.; Van der Voo, Rob; McKerrow, W.; Brasier, M.; Sturt, Brian A.; Walderhaug, H. (1996). „Continental break-up and collision in the Neoproterozoic and Palaeozoic — A tale of Baltica and Laurentia”. Earth-Science Reviews. 40 (3–4): 229—258. Bibcode:1996ESRv...40..229T. ISSN 0012-8252. doi:10.1016/0012-8252(96)00008-6.
- Stampfli, G.M; Borel, G.D (2002). „A plate tectonic model for the Paleozoic and Mesozoic constrained by dynamic plate boundaries and restored synthetic oceanic isochrons”. Earth and Planetary Science Letters. 196 (1–2): 17—33. Bibcode:2002E&PSL.196...17S. ISSN 0012-821X. doi:10.1016/s0012-821x(01)00588-x.
- Matte, P. (2001). „The Variscan collage and orogeny (480-290 Ma) and the tectonic definition of the Armorica microplate: a review”. Terra Nova (на језику: енглески). 13 (2): 122—128. Bibcode:2001TeNov..13..122M. ISSN 0954-4879. S2CID 129727506. doi:10.1046/j.1365-3121.2001.00327.x.
- Ziegler, P. A. (1990). Geological Atlas of Western and Central Europe. Shell Internationale Petroleum Maatschappij BV/Geological Society of London.
- Torsvik, Trond H.; Rehnström, Emma F. (2003). „The Tornquist Sea and Baltica–Avalonia docking”. Tectonophysics. 362 (1–4): 67—82. Bibcode:2003Tectp.362...67T. ISSN 0040-1951. doi:10.1016/s0040-1951(02)00631-5.
- Torsvik, Trond H.; Van der Voo, Rob; Preeden, Ulla; Mac Niocaill, Conall; Steinberger, Bernhard; Doubrovine, Pavel V.; van Hinsbergen, Douwe J.J.; Domeier, Mathew; Gaina, Carmen (2012). „Phanerozoic polar wander, palaeogeography and dynamics”. Earth-Science Reviews. 114 (3–4): 325—368. Bibcode:2012ESRv..114..325T. ISSN 0012-8252. doi:10.1016/j.earscirev.2012.06.007. hdl:10852/62957
.
- Mosar, Jon; Eide, Elizabeth A.; Osmundsen, Per Terje; Sommaruga, Anna; Torsvik, Trond H. (2002). „Greenland-Norway separation: A geodynamic model for the North Atlantic”. Norwegian Journal of Geology. 82: 281—298.
- Gaina, Carmen; Gernigon, L.; Ball, P. (2009). „Palaeocene–Recent plate boundaries in the NE Atlantic and the formation of the Jan Mayen microcontinent”. Journal of the Geological Society. 166 (4): 601—616. Bibcode:2009JGSoc.166..601G. ISSN 0016-7649. S2CID 128700588. doi:10.1144/0016-76492008-112.
- Seton, Maria; Müller, R.D.; Zahirovic, S.; Gaina, Carmen; Torsvik, Trond H.; Shephard, Grace; Talsma, A.; Gurnis, M.; Turner, M. (2012). „Global continental and ocean basin reconstructions since 200 Ma”. Earth-Science Reviews. 113 (3–4): 212—270. Bibcode:2012ESRv..113..212S. ISSN 0012-8252. doi:10.1016/j.earscirev.2012.03.002.
- Corfu, F.; Andersen, T. B.; Gasser, D. (2014). „The Scandinavian Caledonides: main features, conceptual advances and critical questions”. Geological Society, London, Special Publications. 390 (1): 9—43. Bibcode:2014GSLSP.390....9C. ISSN 0305-8719. S2CID 128630362. doi:10.1144/sp390.25.
- Labrousse, Loïc; Hetényi, György; Raimbourg, Hugues; Jolivet, Laurent; Andersen, Torgeir B. (2010). „Initiation of crustal-scale thrusts triggered by metamorphic reactions at depth: Insights from a comparison between the Himalayas and Scandinavian Caledonides” (PDF). Tectonics (на језику: енглески). 29 (5): n/a. Bibcode:2010Tecto..29.5002L. ISSN 0278-7407. doi:10.1029/2009tc002602
.
- Murrell, G.R.; Andriessen, P.A.M. (2004). „Unravelling a long-term multi-event thermal record in the cratonic interior of southern Finland through apatite fission track thermochronology”. Physics and Chemistry of the Earth, Parts A/B/C. 29 (10): 695—706. Bibcode:2004PCE....29..695M. doi:10.1016/j.pce.2004.03.007.
- Green, Paul F.; Lidmar-Bergström, Karna; Japsen, Peter; Bonow, Johan M.; Chalmers, James A. (2013). „Stratigraphic landscape analysis, thermochronology and the episodic development of elevated, passive continental margins”. Geological Survey of Denmark and Greenland Bulletin. 30: 18. doi:10.34194/geusb.v30.4673
. Архивирано из оригинала 24. 09. 2015. г. Приступљено 30. 4. 2015.
- Gabrielsen, Roy H.; Faleide, Jan Inge; Pascal, Christophe; Braathen, Alvar; Nystuen, Johan Petter; Etzelmuller, Bernd; O'Donnel, Sejal (2010). „Latest Caledonian to Present tectonomorphological development of southern Norway”. Marine and Petroleum Geology. 27 (3): 709—723. Bibcode:2010MarPG..27..709G. doi:10.1016/j.marpetgeo.2009.06.004.
- Haller, J. (1985). „The East Greenland Caledonides—reviewed”. The Caledonide Orogen—Scandinavia and Related Areas: 1031—1046.
- Torsvik, Trond H.; Cocks, L. Robin M. (2016), „Earth's Origins and the Precambrian”, Earth History and Palaeogeography (на језику: енглески), Cambridge University Press, стр. 77—84, ISBN 9781316225523, doi:10.1017/9781316225523.005
- Meert, Joseph G.; Torsvik, Trond H.; Eide, Elizabeth A.; Dahlgren, Sven (1998). „Tectonic Significance of the Fen Province, S. Norway: Constraints From Geochronology and Paleomagnetism”. The Journal of Geology (на језику: енглески). 106 (5): 553—564. Bibcode:1998JG....106..553M. ISSN 0022-1376. S2CID 129740587. doi:10.1086/516041.
- Bingen, B.; Demaiffe, D.; Breemen, O. van (1998). „The 616 Ma Old Egersund Basaltic Dike Swarm, Sw Norway, and Late Neoproterozoic Opening of the Iapetus Ocean”. The Journal of Geology (на језику: енглески). 106 (5): 565—574. Bibcode:1998JG....106..565B. ISSN 0022-1376. S2CID 59043758. doi:10.1086/516042.
- Svenningsen, O (2001). „Onset of seafloor spreading in the Iapetus Ocean at 608 Ma: precise age of the Sarek Dyke Swarm, northern Swedish Caledonides”. Precambrian Research. 110 (1–4): 241—254. Bibcode:2001PreR..110..241S. ISSN 0301-9268. doi:10.1016/s0301-9268(01)00189-9.
- Torsvik, Trond H.; Cocks, L. Robin M. (2016), „Ordovician”, Earth History and Palaeogeography (на језику: енглески), Cambridge University Press, стр. 101—123, ISBN 9781316225523, doi:10.1017/9781316225523.007
- Dunning, G. R.; Pedersen, R. B. (1988). „U/Pb ages of ophiolites and arc-related plutons of the Norwegian Caledonides: implications for the development of Iapetus”. Contributions to Mineralogy and Petrology (на језику: енглески). 98 (1): 13—23. Bibcode:1988CoMP...98...13D. ISSN 0010-7999. S2CID 129115454. doi:10.1007/bf00371904.
- Slagstad, Trond; Pin, Christian; Roberts, David; Kirkland, Christopher L.; Grenne, Tor; Dunning, Greg; Sauer, Simone; Andersen, Tom (2013). „Tectonomagmatic evolution of the Early Ordovician suprasubduction-zone ophiolites of the Trondheim Region, Mid-Norwegian Caledonides”. Geological Society, London, Special Publications. 390 (1): 541—561. ISSN 0305-8719. S2CID 129082705. doi:10.1144/sp390.11.
- Corfu, F.; Torsvik, T.H.; Andersen, T.B.; Ashwal, L.D.; Ramsay, D.M.; Roberts, R.J. (2006). „Early Silurian mafic-ultramafic and granitic plutonism in contemporaneous flysch, Mageroy, northern Norway: U-Pb ages and regional significance”. Journal of the Geological Society. 163 (2): 291—301. Bibcode:2006JGSoc.163..291C. CiteSeerX 10.1.1.521.6893
. ISSN 0016-7649. S2CID 19071114. doi:10.1144/0016-764905-014.
- Andersen, Torgeir B. (1998). „Extensional tectonics in the Caledonides of southern Norway, an overview”. Tectonophysics. 285 (3–4): 333—351. Bibcode:1998Tectp.285..333A. CiteSeerX 10.1.1.571.80
. ISSN 0040-1951. doi:10.1016/s0040-1951(97)00277-1.
- Dewey, J.F.; Ryan, P.D.; Andersen, T.B. (1993). „Orogenic uplift and collapse, crustal thickness, fabrics and metamorphic phase changes: the role of eclogites”. Geological Society, London, Special Publications. 76 (1): 325—343. Bibcode:1993GSLSP..76..325D. S2CID 55985869. doi:10.1144/gsl.sp.1993.076.01.16.
- Lundqvist, Jan; Lundqvist, Thomas; Lindström, Maurits; Calner, Mikael; Sivhed, Ulf (2011). „Fjällen”. Sveriges Geologi: Från urtid till nutid (на језику: шведски) (3rd изд.). Spain: Studentlitteratur. стр. 323—340. ISBN 978-91-44-05847-4.
- Stephens, M. B.; Gee, David G. (1985). „A tectonic model for the evolution of the eugeoclinal terranes in the central Scandinavian Caledonides”. The Caledonide Orogen—Scandinavia and Related Areas: 954—978.
- Corfu, F.; Andersen, T.B.; Gasser, D. (2014). „The Scandinavian Caledonides: main features, conceptual advances and critical questions”. New Perspectives on the Caledonides of Scandinavia and Related Areas. Geological Society, London, Special Publications. 390. стр. 9—43. Bibcode:2014GSLSP.390....9C. S2CID 128630362. doi:10.1144/SP390.25.
- Schiffer, Christian; Balling, Neils; Ebbing, Jörg; Holm Jacobsen, Bo; Nielsen, Søren Bom (2016). „Geophysical-petrological modelling of the East Greenland Caledonides – Isostatic support from crust and upper mantle”. Tectonophysics. 692: 44—57. doi:10.1016/j.tecto.2016.06.023.
- Chalmers, J.A.; Green, P.; Japsen, P.; Rasmussen, E.S. (2010). „The Scandinavian mountains have not persisted since the Caledonian orogeny. A comment on Nielsen et al. (2009a)”. Journal of Geodynamics. 50 (2): 94—101. Bibcode:2010JGeo...50...94C. doi:10.1016/j.jog.2010.02.001.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор] Медији везани за чланак Скандинавске планине на Викимедијиној остави
- „The lost volcanoes of Norway”. 11. 4. 2018.