Звенигора (фільм)
«Звенигора» — фільм Олександра Довженка.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0a/%D0%94%D0%BE%D0%B2%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_%D0%9E%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B0%D0%BD%D0%B4%D1%803.jpg/200px-%D0%94%D0%BE%D0%B2%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_%D0%9E%D0%BB%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%B0%D0%BD%D0%B4%D1%803.jpg)
Цитати з фільму
ред.Цитати про фільм
ред.Безумовна єдність часу й досі панує в кіно, так як віками панувало в єгипетському мистецтві двомірне малярство... Фільм з 3–4 акторами, фільм, де всі події розвиваються в одній кімнаті й майже в один день – чи не останній крик моди. Що ж мені скаже глядач, побачивши, як я пропущу перед його очима на 2000 метрів плівки ціле тисячоліття? Та ще й без «інтриги», без кохання, без Асти Нільсен і Малиновської. Мій тисячолітній, старий, симпатичний, коверзуватий дід! Гайдамаки ХVІІ віку, що погано їздять на конях! І моторошна бійня 1914 року[1]... |
|||||
— Олександр Довженко |
Довженко приніс в українське кіно дихання європейського авангарду. Його «Звенигора» – це абсолютно нова якість кіно: у ній закладена стратегія радянського кіно чи не на всі наступні роки його існування. Цей фільм виконав дві місії: перша – здійснив спробу оволодіти історичним часом, друга – максимально правдиво передав кипіння сучасності з її війнами, ідеологічними й класовими протистояннями, трудовими буднями[2] |
|||||
— Лариса Брюховецька |
«Звенигора» знайшла цілком нові ноти клавіатури кінематографії, що на ній і досі ще багато «творців» вибренькують свого остогидлого «чижик, чижик, где ты был», або не менш настирливі «кирпичики». Ці нові ноти звучали в «Звенигорі» по-своєму, руки фільмаря Довженка ніде не наштовхувались на руки тих фільмарів, що теж знають контрапункт кінематографії, на руки Ейзенштейна, |
|||||
— Микола Бажан |
«Звенигора» потрясла всіх глибиною, широчезним розмахом ідей і думок, вкладених у неї. Це — історична симфонія, що рівної їй немає в світовому кіно. Це зафільмована лірика, епос і філософія, виявлена в образах такої глибини і значимості, що багатьом не сила до кінця їх розкопати й зрозуміти. В цьому полягали водночас і цінність, і хиба фільму. |
|||||
— Микола Бажан |
«Звенигора» — своєрідний, глибоко національний фільм. Тут уперше виявилось Довженкове почуття вічної краси природи, часточкою якої він себе відчував. Це також перша спроба в українському кіно показати історію, поєднавши її з сучасністю[5]. |
|||||
— Лариса Брюховецька |
«Звенигора» — цілком оригінальний твір, і його оригінальність не треба було б навіть доводити, коли б не знайшлося і тут аматорів дешевої паралелі, які кожному «енку» шукають батька «ова», не віруючи, що й в Назарет може бути дещо добре[3]. — Кіно. 1927. №21/22(33/34). Листопад. С. 2–3. |
|||||
— Микола Бажан |
Картину добре задумано. Фільм скомпоновано стисло, його гарно збудовано й подано. В особі Довженка ви маєте молодого талановитого режисера, що позбавлений забобонів, зв’язаних з театральними поставами й вміє кінематографічно думати й будувати свій твір[6]. |
|||||
— Леон Муссінак |
Кінематографія, яка досі пленталась десь позаду бойового фронту української культури, висунувши цю зброю «Звенигори», відразу стала попереду і як мистецтво, і як войовник за нову культуру та за нові форми її[3]. — Кіно. 1927. №21/22(33/34). Листопад. С. 2–3. |
|||||
— Микола Бажан |
...написи в «Звенигорі» — краса! Стильні, поетичні, справжньою українською мовою писані. А подивіться ви на написи по других кінокартинах. Олива з мухами! Немов навмисне псують таку прекрасну, таку милозвучну мову...[7] — Микола Куліш «Мина Мазайло» (перша дія, 5). |
|||||
— Мокій Мазайло |
Проривів «Звенигора» не знає. Вона — суцільна і в своїй іронії, |
|||||
— Микола Бажан |
Сценарій «Звенигори» був написаний письменником Йогансеном і добре відомим Юртиком (Тютюнником). В сценарії було багато чортовиння і явно націоналістичних тенденцій. Тому я й переробив його процентів на дев’яносто, внаслідок чого автори демонстративно «зняли свої імена», і це стало початком мого розходження з харківськими письменниками[8]. — Автобіографія, 1939 |
|||||
— Олександр Довженко |
— Микола Бажан |
Примітки
ред.- ↑ Довженко без гриму, 2014
- ↑ "Звенигора": оволодіння історичним часом, 2015, с. 5
- ↑ а б в г Перше десятиліття, 2019, с. 108
- ↑ "Звенигора": оволодіння історичним часом, 2015, с. 10
- ↑ "Звенигора": оволодіння історичним часом, 2015, с. 9
- ↑ "Звенигора": оволодіння історичним часом, 2015, с. 13
- ↑ Куліш М. Твори: в 2 т. — Київ: Дніпро, 1990. — Т. 2. — С. 95. — ISBN 5-308-00654-7
- ↑ Довженко без гриму, 2014, с. 424
- ↑ Фільм, зроблений за сто днів: Перший покаже "Звенигору" Олександра Довженка
Джерела
ред.- «Щоденник»
- Довженко без гриму: листи, спогади, архівні знахідки. Упоряд. Віра Агеєва, Сергій Тримбач. — Київ: Комора, 2014. — 472 с. — ISBN 978-9669-734-68-6
- Перше десятиліття кінематографічної творчості Олександра Довженка. Упоряд. В.Н. Миславський.. — Харків: Дім Реклами, 2019. — 528 с. — ISBN 978-966-2149-70-8
- Брюховецька, Лариса (2015). "Звенигора": оволодіння історичним часом (uk) 17. НаУКМА. Процитовано 7, 2020. Процитовано 7 2020 року.